507 
livilkcl riillkomligt instammer med formcln A’ S*. Dcn- 
samma I’ormel liarledes afvcn af Buchholz analys af An- 
daliisiten ifran Herzogau. Da man icke, vld elt sa en- 
kcll minerals analyliska bestammande, kan bega ett fel , 
som svarar emot skilnaden emellan en sammansattninsf , 
O ' 
som representeras af formlerna ocb A^ S^, ansag 
Svanberg det finnas 2 skiljaktiga mineralier, hvilka blif- 
vit sammanforda under det gemensamma namnet Anda- 
lusit. Da manga af de under namnet Cyanit inbegripna 
mineralierna afvenledes variera till deras samiiiansattning, 
pa ett sadant salt att en del lata uttrycka sig iiiedelst 
formeln A’ S^, under det andra narma sig till formeln 
A^ S% synes ett ytterligare skal vara for banden att ifran 
andra synpunkter studera den klass af mineralier, hvilka 
under benamningarne Cyanit ocb Andalusit blifvit in- 
nefatlade. 
Slulligen sokte Svanberg visa, att bvad man hit- 
tills ansett vara gedigen platina, icke var det, utan att 
den ufgjordes af ett platinabundet jern. Delta adaga- 
lade han igenom att berakna sammansatlningar enligt 
formlerna Fe Pt*, Fe PP och Fe PP samt igenom att 
jemfora dessa beraknade sammansattningar med de a 
platinamalmerna gjorda analyser. Ofverensstammelsen 
kan dock ej blifva annat an approximatif , da analyserna 
ej blifvit gjorda pa enstaka korn, utan pa en mangd 
sadana, hvilka latt kunna (i likhet med hvad Berzelius 
visat handelsen vara med Osmium-Iridium) vara bland- 
ningar af flera foreningar. Svanberg trodde, att Ber- 
zelii analys pa platinamalmen ifran Barhacoas dock gan- 
ska nara angaf denna malms sammansattning vara Fe Pt^j 
att Berzelii analys af malmen ifran Goroblagodat samt 
Svanbergs egna analyser a malmerna ifran Choco och 
Pinto ulvisa en sammansattning enligt formeln Fe Pt^, 
samt att Berzelii och Osanns analyser a platinamalmen 
ifran Nischnetagilsk angafvo en sammansattning enligt 
formeln Fe PF. 
