007 
hos iilla v;ui(’lc'f(‘i’ dr.snmmn. Polntishloiiimornc iii’o all- 
tid lika, uiulri' (let i-olen i oandligliet variernr. Spn’t- 
ai fan varicrar i li(^a orli la^a slatnmnr mod laiiL0iaI"i<>'a , 
tidi^a (din* sednare fVid. o. s. v.j hlommorna visa (dga 
skil jaklio hot. Doromol varioi'ar blommonio i oaiidlighet 
hos Lalhyvus odor alas , da frukton alltid ilr oforanfirad. 
Ell del vexfer tyckas vara bestamde bada fill sin 
nytta och prydnad l. t'x. Amy^dali^ Prani o. s. v. 
Genom odlingons tilllijolp fbiaiidras lios dessa bade bloin- 
mor ocli fruktor i enligliet mod doras bostammelse. 
Det ar bokant att cn mangd vexter variera snart 
sagdt i oandlighet, ooli dot skiille bar nastan synas som 
barskade nicra sliimjxMi an som vore forandringarne 
undcrkaslade bcstamda lagar. Det skall likval visa sig 
att variationoi'ne afveii bar ' fbi blifva inom vissa gransor, 
som irkc bfvorsk ridas. Hvarje art bar saliinda sina be- 
stamda grimdrargor, Inilka den efler; omstandigheterne 
blandar ocb nyancerar. Polargonierne^’ t. ex. ha endast 
bvitt, rodt ocb giodolint; Viola tricolor bvitt, giilt ocb 
viol-blatt. 1 blommor der (argoriie ajb nyancerade, kan 
man ock igenkanna on viss lag; sa iir i Viola tricolor 
alltid de ofversta kronbladen de mbrkaste, de 3 nedre 
de ljusasto; bos Pelargonioriie aro jemval de bfre kron- 
bladen d<? mdrkaro. Zinnior, Lbfkojer m. fl. variera 
afven i manga (aigor, mmi bar far bvarje Individ en- 
dast en farg. 
Dot girvos alltid en barmonie omollan de fargor, 
bvaii on blomma varicrar; bnnes salmida blott 2lne 
fargor, sa aro dessa alltid skbnt barmonierande t. ex. 
bvitt ocb rbdl, bvitt ocb blatt, Ijiist- och morkt-rodt 
o. s. v. ; aro doremot 2:ne i en blomma forekommande 
fargor ej sammanstammando, sa forenas de alltid genom 
en brvergangsfarg — Besynnerligt nog lorekommer den 
himmelsbla fargen aid rig bos de egenlliga Blomist- 
blommorno, burn mycket de iin i andra fargor variera 
t. ex. Georginor, Nojlikor &c. ; den ar dercmot constant 
