051 
Hil. A. 
fagttagclser paa Nebbehvalon eller Islsen- 
dernes Anclarnefia, Faeroeriies Ddgiiiig. 
a f D, Es c h r ic h t. 
iJenne sjeldne Leilij^hed skyldte han Hr Districtslaege 
Haallaiid paa Vestmanno, der paa ett indstrandet Indi- 
vid, 18f Fod langt, liavde arbeidet Iiele Dagen, den 25 
Sept:br 1841, iide i selve Braend ingen, for deels at tage 
Fdmaalinger og gjore en Tegning deraf, deels at udtage 
Hjernen, Oinene, alle Bryst- og Bugindvolde, samt af- 
skoere Rjaeberne, Armerne, Ryg- og Halefinnerne — netop 
alle de Dele Prof E. liavde onsket at erholde. 
Den forste Slutning, der lod sig uddrage, af hele Le- 
gemels, men isaer Kjaebernes Former, den lange smalle 
Snude, Manglen paa Taender, de to boie Beenkamme paa 
Overkjaeben, de to temmelig store, skjube Taender forrest i 
Underkja3ben , var at dette, fra de aeldste Tider blandt Nor- 
dens Kystbcboere velbekjendte Dyr, virkelig er det samme, 
som de nyere Systematikeres Hyperoodon. Hertil kunde 
Prof. E. endnu foie den Efterretning, at Capt. Holboll paa den 
gronlandske bar fundet, at de to Fortander ikke 
sidde i Overkjaeben, men i Underkjaeben , saa at der 
ingen TvivI kan vaere tilbage, at jo ogsaa dette Dyr er 
det selvsamme som de Nyeres Hyperoodon. 
Prof. E. gjorde en kort Skizze af Andbvalens be- 
synderlige Skjaebne i Literaturen.' 
Det omtales i Kongspeilet , som menes at vaere skre- 
vet i Midten af det 12:te Aarbundrede, under Navn af 
AtidhvaluT' , det samme Navn, bvormed det endnu alinin- 
delig benaevnes af Islaenderne, og cbaracteriseres ligeledes 
paa samme Maade som endnu af Kystindbyggerne, nem- 
lig (tilligemed Svlnbalur) ved Spaekkets overordenlig st^rkt 
laxerende Egenskab. — Et lialvt Aartusinde senere om- 
tales det af Bartholin (1657), og af Debcs (1673) under 
