652 
Navi) af Dogling. Ahid er den laxrrende Egenskab de- 
res Hovedcliaracteer for Dyret. Debes anforer som en 
Maerkelighed , at doglingen ved Faeroerne kun gaaer ind 
paa et visl Sted, nemlig ved Sudero, fornemlig i Quelbo- 
Fjord, og det aarligen, om Hosten ved Micbaelis Tid, 
maerkelig nok netop den Tid, paa livilken ogsaa der her 
beskrevne Individ, og naesten alle ved Nordsoens Kyster 
indbjergede, ere tagne. 
Fra Midten af det attende Aarhundrede begyndte 
Andhvalen at beskrives af de mere systenialiske Natur- 
forskere. 
Dale iagltog (1730) et Individ ved tlnglands Kyster 
og antog det for de Scifarendes ’’Butskopf’, eller ’’Bottle- 
head”, der aabenbart betyder de stiimphovede Delphiner, 
saasom globiceps og Leucas , men af ham oversattes til 
’’Floundershead’ ; Klein opstillede dette Individ (1741) som 
Balcena ore rostrato, — Derpaa om takes et Par ved 
Norge iagttagne Andhvaler af Pontoppidan (1753) under 
Navn af Nebbehval eller Bxlama rostrata. Gufinerus 
erkicndte (1767) denne meget rigtigen for lige med Is- 
laendernes Andhvalur eller Andarnefia saint med Dales 
Bottle- eller Floundershead ; Olafsen satte (1772) frem- 
deles Faeroernes Dogling og Andarnefia lig Nebbehvalen, 
og endelig opstillede O. F, Muller (1776) alle disse Sy- 
nonymer tilligemed en Deel urigtige (Sandaeta, Biitskopf) 
som: Balcena rostrata (med Olafsens Characterislik): 
minima, rosti'o longissimo & acutissimo. Saavidt gik al- 
ting godtj men snart incllraad en ganske overordenlig 
Forvirring i Cetologien overhovedet, og saaledes ogsaa i 
Henseende til dette Dyr. 
Pastor Chemnitz erholdt (1779) flere Stykker af 
Andhvalen, og var saa heldig at opdage de for i Under- 
kjaeben skjulte Taender; men han kunde ikke skjelne 
Overkjaebe fra Undcikjaehe, og havde det Uheld, at an- 
tage den med Taenderne forsynede Kjaebe for Over- 
k jaeben. 
Den egenlige Forvirring begyndte imidlertid ved 
Otto Fabricius, Han traf i Grunland den virklige And- 
hval, og havde ogsaa Formodning om , at det var Mill- 
