G57 
(*n Mjjengde Naeb og (iienlinclser af Bloekfisk, maaskc alle 
af Onychoteulhis, og endelig en Deel Indvoldsorrrje af en 
meffet afvi"ende Form, som det ikke endnu er Ivkkedes 
mic at bcstemrne. I den anden Mave fandtes af faste 
Dele kun de same Naeb og Lindser samt Indvoldsorme. 
Dette gjaldt ogsaa for den tredje, fjerde, kort for alle 
de fdlgende Afdelinger, dog saaledes at Naebene og Llnd- 
serne lids efter lids bleve faerre i Tal og mere oploste. 
1 tarmen fandtes slet ingen deraf men kun en tykflydende 
Chymus. Heraf synes man at kunne slutte, at Dyret 
fornemmelig naerer sig af Blaekfisk, navnligen Onycboteuthis, 
at af disse Naebene og Lindserne ere meget svaertfordoielige 
og dog ere bestemte til, i intet Tilfaelde, at traede uopldste 
ind i Tarmen, hvilket en Raekke Pylorusagtige Klapper 
synes vel skikkede til at forliindre. — Hvis disse Blaek- 
fiske-Naeb og Lindser ikke forblive saerdeles lang Tid i 
Andhvalens Maver, saa maa dette Dyr vaere ganske over- 
ordenlig forslugen,- thi i det undersogfe Individ fandtes 
Naeb og Oienlindser til idetmindste 10 X) Blaekfisk. Naebene 
j vare tildeels indskudte 2, 3, 4 eller endog 5, ganske taet 
i hverandre, og passede i denne Stilling saa noie sarnmen 
at Prof. E, forst havde anlaget, liver saadan Raekke havde 
j maattet tilliore et Individ , indtil Candidat Reinhardt havde 
; gjort ham opmaerksom paa, at Hornnaehet hos Blsekfis- 
I kene aldrig bestaaer af flere Lag, og at denne Indsky- 
I delse har maattet skee i Andhvalens Mave. 
5) Dot lange spidse Naeb, uden fri Tunge og som 
oftest nden Taender, eller med to enkelte Taender forrest 
i Underkjaeben , synes at passe godt til Andhvalens Re- 
stemmelse at opsnappe Blaekfiskene paa Havels Bund, de 
talrige Pylorusklapper ikke mindre godt til den vanskelige 
Oplosning af disse Dyrs haarde Dele. Alle disse Former 
-ere meget eiendommelige og vidne om, hvor store For- 
skjelligheder kunne finde Sted i Hvalernes Fordoielses red- 
skaber. Dette gjelder dog maaskee end mere i Henseende 
til Tarmens Sliimhinde. Prof. E. kunde ikke noksom ud- 
I haeve, hvor rigtigen denne allerede var bleven beskrevet 
af J, Hunter (1787), og hvor besynderligl der var, at den 
desuagtet var bleven saa lidet andset af Analomerne, der 
