795 
mi h. 
Om Dia^iiosen af Radesyf^e som sclvstaen- 
dig Sygdom, ad$kildt fra Syphilis, 
veH J, J. HjorL 
0:r Hjoul fremvisle fine Tegninger af Raclesyge og sogte 
at vise, at tlenne exlsterede som et eget Sygtlomsgcniis , 
livilket af Mange var betvivlet. Han fremstillcde den 
som en eicndommelig Dysci asie, der ligesom and re Dys- 
crasier i laengere Tid kunde slumre i Legernet og da 
blot tilkjendegive sin Tilstedevaerelse ved almindelige og 
ubestemte Symptomer, indtil den med Lettelse for den 
Syge Lidbrod med Knuder og Saar. Han paaviste der- 
naest de Cbarakterer, hvorved disse locale AfFectioner 
adskildte sig fra dem, der forekomme ved andre Dyscra- 
siersaasom.* Scorbut, Elephanibiasis Graecorum, Scrophler 
og iiniversel Syphilis. Han opholdt sig isaer ved den 
sidtsnaevnte Sygdom, hvormed Radesygen hyppigst blev 
forvexlet o<j troede at finde Grunden hertil foinemmeli«f 
i den Omstaendighed , at man ei havde et bestemt og 
tydeligt Begreb om Syphilis og derfor snart regnede for 
Meget og snart for Lidet til denne Sygdom. Naar man 
ikke vil erkjende nogen Forskjel imellem Radesyge og 
Syphilis, da regner man for Meget til den sidsfe; naar 
man paa den anden Side ikke vil erkjende nogen Af- 
fection hos et Individ for at vaere Syphilis, hvis den 
ikke er opstaaet som umiddelbar Folge af en local In- 
fection ved coitus impuriis, da regner man for Lidet 
til Syphiilis. Hvad flere Forfattere havde beskrevet un- 
der Navn af udartet venerisk Sygdom, endemisk Sy- 
philis og Syphiloid, var saaledes deels blot reen Sy- 
