Star deni hada lika nar, 
Kar for dem , som for Nationen, 
Skont, o Hjelteson, Din stig 
Lanas. Du, soni underpanter, 
Konst och Visdoin valde Dig, 
Till din kronas bundsfdrvandter. 
Snart var krets ar fran Dig skild. 
Ofdrgatlig i hvart sinne 
Blomstrar dock den skona hi Id, 
Du har intryckt i vart minne. 
Hvart OSS kallar ddets bud, 
Hvilka stjernor kring oss skina, 
Ar var bon: ina Skandiens Giid 
For Dig vaka och de Dina! 
2 . 
0oenf!e ^oner ti;be 
©anj?e :^imgemaal! 
23i ^ronprinb^ 6i;be 
(It ^»iirra og en ©faall 
3 ?^orben^ ^^oillingrigev 
5)en anben >^3lab^ ()an pf, 
9}?en berfor jtger, 
Jpan fremmefi blanbt gif. 
^'oab 'Oi ex want til biemme, 
X^ct fanbt V)i atter f)ex, 
2lt 93ibenffaben6 ^reiimie 
di blot er gprjlen fleer; 
5lt ei eene gioer, 
Jpoab 9}?agfcn b^^in filbbb, 
at bem feb meb S'^^er 
©ig ougger i ben^ <Sfibb. 
Zf)\ altib f?al I'i minbe 
J^am, ber flob ^bvonen no?r^ 
:Cg b''?cni en ^lab6 b^rinbe, 
0om 33robcr bog er fia^r; 
