901 
f)bit i ^)aWen (i;be 
X)et ^anffe ^lun^eniaal! 
,5lronpvinb6 bi;bc 
Jpurra 03 eU''’©faal. 
jt 
f, 
For Nkaiidiiiavieiis IVatiirfor^kare. 
1 , 
Oandlig iir din ritdoms prakt 
Natur! Ooh likval bar 
En stilla, evig lag din raakt, 
Ocli En du blir och ar. ^ 
Hvem skdnjer det? En blick af Giid, 
Som Han i menskan tandt — 
Hans: Varde LjusI — som ar det bud 
Han genom verlden sandt. 
I Norden strang, Natur! du ar, 
Sa alska vi dig bast. - =. 
For modershjertat mei\ar kar ^ 
Den Son det prdfvar mest. 
Ma fordna dden skiljt osslat! 
Ma an vi skilda bli! — •' 3- - f 
1 Andans kraft, ^k\Sannin^s shat 
Dock Broder aro vi. = 
_ sj- - - 
Bidder! Ifran skilda lander, 
Trenne folk vi ^mdlas bar; r 
Uppa Svithiods^ grdna, strander^j^^ 
Hdgtids-bordet dukadt ar; — 
Meningen ar latt att finna, dirO 
Festen ar oss alia klaf"^^ ^ " ‘'3*^ 
Ty naturen, var vardinna,:ii - 
Veil och vin oss gifvit bar. Kip 
