903 
Ocli hvav skon faNt diinkel nning 
liiom mensklighctens brost, 
Gar uti foVklarad sanning 
Fra 111 vid vetenskapens rdst. 
Om an vildt pa djupet svallar , 
Vinkar fjerran an var hamn, 
Brdder! framat, i Hans namn, 
Soni OSS till fullbordan kallar. 
Rain ban var vid Ganges strander, 
Andrn, sorn nu yngling-skdn 
Star i Skandinaviens lander, 
Stark af aratusens rdn; 
Nordcns genius ban vackte 
Up[) ur dvala-kalkens riis , 
Ty Gnds bud till menskors slagte 
Ar ett evigt: ’Varde ljus!” 
Varde ljus i hdga norden ! 
Rrdder upp! och gladjom oss, 
Att ined vetenskapens bloss 
Lysa tVid och fidjd pa jorden. 
FAKTAIi 
till vara Haiiska oeli Markka Tanner. 
Nar de fordna stridcrs glafven 
Rostar bort i fadrens jord , 
Flyger tanken fri kring hafven , 
Blomstrar an den vises ord. 
Folk, af Sund och Ijallar skilda, 
Sora natur och hafder delt, 
Vetenskapens hdga, milda 
Ande samlar till ett belt. 
