23 
sig nogen Forandring med Hensyn paa de to Mundarters Eien- 
dommeligheder. Dog saadanne Tilegnclser indskramke sig ikke 
til Naturgienstaude alene : i hvert af de tre Broderfolk er Aan- 
den selvstaendigt virksom, og frembriqger nye Retninger, nye 
aandelige Skabelser, der ikke ville savne deres Udtryk i Spro- 
gene; men dette vil ikke adskille os; thi paa samtlige tre Bro- 
derfolks Tunger hviler den nordiske Aand. Jo mere vi ret for- 
staae os selv, desto mere ville vi naerme os hinanden; og dog 
skal denne Tilnaermelse ikke hindre os fra, liver at beholde sit 
Egenvaesen; men det maa hcevdes i Kiaerlighed og Broderaand. 
Jeg har i nogle Oieblikke maattet gaae lid over min egent- 
lige Gienstand, men kun for at forberede den, saaledes, at dens 
Vigtighed vilde fremtrsede i et stserkere Lys, og mangen Mis- 
forstand kunde forebygges, hvorfor jeg vilde vaere udsat, dersom 
De tillagde mig de Overdrivelser, som saa ofte knytte sig til 
den Straeben, for hvilken jeg er en varmtfolende Talsmand. 
Det synes ved et ilygtigt Oiekast, som om Naturvidenska- 
bens Udvikling ikke stod i nogen stor Sammenbaeng medSpro- 
gets. De fleste af dens Dele ere opfyldte med fremmede Ord, 
som man ikke kunde erstatte ved indenlandske, uden at under- 
kaste sig en lidet belonnende Anstraengelse , og derhos endda 
give Anledning til den yderste Forvirring. Det ersandt, at der 
indeholdes Meget i Videnskaben, der maatte tabe sin Europaei- 
ske Brugbarhed, dersom man altformeget indklaedte deti ethvert 
Folks eget Sprog. Det vilde vaere en Forblindelse at naegte 
dette; men det vilde paa den anden Side vaere en stor og hoist 
skadelig Vildfarelse, om vi miskiendte Naturvidenskabens folke- 
lige Side, og det deraf folgende Krav paa en folkelig Behand*- 
ling og en folkelig Sprogudvikling. 
Imedens der unaegteligt i Naturvidenskabens tallose Enkelt- 
heder haves en Kundskabsmasse , som stedse maa blive util- 
gaengelig for Maengden, selv for Mamgden af de Dannede, og 
