29 
den bestandigt vil blive det mere og mere. Der forestaaer Na- 
turvidenskaben i saa Henseende en stor Fremtid. Fra een Side 
betragtet aabenbarer denne Fremtid sig allerede i stairke Traek, 
idet nemlig at Naturvidenskabens uberegnelig store Nytte driver 
i saa mangfoldige Mennesker til at arbeide efterdens Forskrifter. 
Lad end de Allerfleste giore dette, uden at kiende Videnskaben ; 
de modtage dog, dem selv uformaerket, Brudstykker deraf, som 
tiene til at udsprede mangent Tankefro. Andre ville straebe 
efter Kundskab om Grundene til deres Arbeider, og derved hen- 
vises til Videnskaben ; og blandt disse ville nogle endog ledes 
til at dyrke den i en hoiere Hensigt. Men alle disse store 
I Hielpevirkninger ere her dog ikke Hovedsagen. Vor Opma j rk- 
somhed er isaer henvendt paa den Indflydelse Videnskaben maa 
erholde i den almindelige Dannelse, og det ifolge sit eget Vaesen. 
Saa meget som herom allerede er talt, vil det dog laenge blive 
nodvendigt at komme tilbage hertil igien. Mennesket staaer jo 
! i utalligc Beroringer med Naturen. Alle hans Kundskabsorga- 
ner ere jo Naturgienstande og Naturens Love underkastede. Selv 
den store Fleerhed, som intet Begreb har om Naturvidenskaben, 
er ved Meddelelser, som ere gaaedc saa at sige fra Haand til 
Haand, bleven belrert om mangent Resultat, som Videnskaben 
har givet os om Betydningen af Sandsernes Vidnesbyrd, f. Ex. om 
at den blaa Himmelhvselving ikke er fast, at Regubuen ikkun 
er et Lysforhold, at Echo er en Lydens Tilbagekastning , og 
saaledes utallige andre Ting. Det samme giselder om vort le- 
vende Legeme. Fra Naturvidenskaben ere mangfoldige Kund- 
skaber, ofte paa en heel fordunklet Maade, gaaet over i Hver- 
dagslivet. Jo mere det aandelige Liv udvikles, desto mere Trang 
vil man foie til at faae klare og sammenhamgende Kundskaber 
herom ; og jo mere Videnskaben under sin Fremgang formaaer 
l at tilfredsstille saadanne 0nsker, desto mere levende og om- 
a ,| gribende ville Onskerne blive. Men det samme vil skee med 
