80 
Hensyn paa alle vore Forhold til Yderverden. Vi modtage 
uophorligt Indtryk af Veirliget og staae i de mangfoldigste For- 
liold til det Klima, hvori vi leve. Vare vi ikke saa vaute til 
den almindelige Uvidenhed om de Love, hvorefter disse Virk- 
iiinger skee, vilde man da ikke kalde den latterlig? Men denue 
Uvidenhed begyuder at tilbagetnenges af nogen Videbegiserlig- 
bed, der vil stige baade med Aandsudviklingcu og med Viden- 
skabens fremskridende Hielpemidler til at besvare vore Sporgs- 
maal. Det samme lader sig med letbegribelige Forandringer 
anvende paa vore Forhold til hele Natureu. Hvert Skridt paa 
Jorden giver os Anledning til at see Vidnesbyrd omvor Rlodes 
Fortid. Med jo lysere lndsigt man dyrker Jorden, desto mere 
vil man strsebe at forstaae dens Beskaffenhed. Dette vil endnu 
paa en mere levende og nservserende Maade gielde om Vcexternes 
Naturlove. Skulde der ikke komme en Tid, hvor enhver oplyst 
Landmand kunde glsede sig ved at kiende FroetsindvortesByg- 
ning og Lovene for dets Spiruing: Lovene for Vaexternes Nae- 
ring: deres stille Aandedraet o. s. v.? Ved en flygtig Opfatning, 
vil man ikke uden Skin af Grand svare, at det, som Viden- 
skaben har at meddele over alle disse Ting, er deels for fat- 
tigt og deels for laird ; men man glemmer da, at her tales om 
en tilkommende Tid, og det en temmelig Bern. Man vil let 
sige sig selv, at Videnskaben vil i Tiden meddele langt fuld- 
komnere Kundskaber; men jeg maa foie til, at den i det Hele 
taget ogsaa kan udtrykke sine Resullater desto klarere, jostorre 
den indre Fuldkommenhed er, hvortil den har naaet. Under 
de i en lang forestaaende Tidsrsekke virkeude Bestrsebelser for 
at giore Videnskaben tilgamgelig, vil der frembyde sig talrige 
nye Tanker og dermed talrige Anledninger til nye Udtryk. Man 
betsenke, at her handles om alt det, som paa Himmel eller Jord 
kan opfattes som en for Menneskene i Almindelighed lajrerig 
Sag. Selv Sprogkunsten vil herved tage nye Opsving, og i visse 
