da under Afkolingen tilbage omkring Observationspunktet, og 
Barometret stiger igien. At denne Forklaring over Oscillationens 
Oprindelse er den rigtige, sees ogsaa deraf, at Klokkeslettene 
for det ovennsevnte Formiddags - Maximum og Eftermiddags- 
Minimum nserme sig mere hinanden om Vinteren , da Dagene 
ere kortere, end om Sommereu. 
Foruden denne daglige regelmsessige Variation i Lufttrykket 
og Barometerhoiden, gives der endnu en anden uregelmsessig 
fra Dag til Dag, der er meget storre, idet Barometret ved Ha- 
vets Overflade imellem den 50de og 60de Bredegrad underti- 
den, skiondt sielden, kan stige til 29 Tommer, men derimod 
ofte synker mserkelig under 27 Tommer. Disse store Variatio- 
ner have deres Oprindelse fornemmelig af de i Atmosphseren 
indeholdte Vanddampe, der undertiden fortsette sig til Vand, 
og idet de falde ned som en Regn, formindske Lufttrykket, 
undertiden ved foroget Varme gaae over i luftlormig Tilstand, 
og foroge Lufttrykket. Atmosphseren er altsaa aldrig i Lige- 
vsegt, og Forestillingen om Ligetryksflader i samme Hoide over 
Havet maa altsaa bortfalde. Ved Barometerhoiden ved Havets 
Overflade maa man altsaa forstaae den Hoide, man finder, ved 
at tage et Middeltal af Barometerstanden igiennem en lang Rsekke 
af Aar, og paa saa mange forskiellige Tidspunkter i hvert Dogn, 
at de daglige regelmsessige Variationer derved ophseves. Det er 
nemlig sandsynligt, at de uregelmsessige Variationer, just fordi 
de ere uregelmsessige, i en lang Rsekke af Aar maae ophseve 
hinanden paa eet og samme Sted, saasom Localiteterne der ere 
uforandrede, og Daglsengden i samme Aarstid i det eneAar er 
den samme som i det andet. 
Var nu Jorden ganske hedsekket med Hav, saa maatte man 
vente, at i alle Punkter af en og samme Parallel vilde den 
midlere Barometerstand ved Havfladen vsere den samme; thi 
man kan ingen Grund indsee, hvorfor et Punkts mere ostlige 
