59 
andre, da sees tydeligen hvilke Dele af Hovederne der ved det 
ene eller andet ere staerkere udviklede paa de Andres Bekost- 
ning. Kn Sammenligning efter blot Oicmaal af disse Figurer 
vil dog ikke engang cndnu kunne blive ret noiagtig, fordi Par- 
tierne laengere ned imod 0rerne ere afbildede efter mindre og 
mindre Maalestokke. Derfor er der af alle de Maal , der paa 
hver af de forskiellige Grundformer falde indenfor Gramdserne 
af hvert af de antagne Organer, sogt Middeltal , og derpaa er 
Forskiellen imellem et og samme Organs Middelradier udtrykt 
i Procenter af den ene Organradius. 
Betragter man paa denne Maade nsermere Forskiellen mel- 
lem Mandfolkenes og Fruentimraernes Hovedformer, saavelsom 
mellem Drengenes og de voxne Mandfolks, da kommer man til 
folgende interessante Slutninger: 
\) at der med den forskiellige Charakteer og Aandsbeskaffenhed 
hos de forskiellige Kion og i de forskiellige Aldre folgeren 
bestemt Forandring i Hovedets Form, og 
2) at under Antagelse af, at de af Phrenologerne angivne Or- 
ganer for de forskiellige Siseleevner virkelig ere tilstede paa 
de betegnede Steder, da svarer denne Formforandring i 
alle Grundtrsekkene meget vel til den almindelig antagne 
Charakteerforskiellighed mellem de forskiellige Kion og Aldre. 
Endnu staaer der tilbage at besvare to Sporgsmaal , der i 
denne Anledning kunde opkastes, nemlig: 
1) hvilken Garanti der er for Rigtigheden af de udreguede Re- 
sultater, og 
2) hvilken Sandsynlighed der er for, at de af 20 Individer fundne 
Middelhoveder ere nogenlunde rigtige Grundformer? 
Til det forste Sporgsmaals Besvarelse tiener Folgende : Da 
under Maalningen en Anden skriver de dicterede Maal paa Sche- 
maer, der ere inddelte i Rubrikker, saaledes, at et Tal kommer 
i hver Rubrik, saa kan der ingen glcmmes. Naar der maales 
