67 
vilde da blive Folgen? Lad os giore det Taokeforsog at overveie 
Dette. Vi taenke os da, at vi liver Nat have en meget bestemt, 
klar Drom, med megen god Sammenhaeng deri og en fast deri 
vedligeholdt Tingenes Orden ; vi taenke os endvidere , at netop 
paa det Punct , hvor vi ved Opvaaguingen blive revne udaf 
denne Drommeverden, komme vi ind i den igien, naarvinaeste 
Nat laegge os til at sove, ganske som vi nu, naar vi vaagne 
op, finde os i den Omgivelse og i de Forhold, hvori vi vare, 
da vi lagde os til Hvile ; vi taenke os endeligen, at vi i Dromme- 
tilstanden have lige saa levende Interesser, indsamle osligesaa 
mange Kundskaber, stifte lige saa mange Bekiendtskaber og 
Venskaber, have lige saa Meget at leve og virke for, o. s. v., 
o. s. v., som i Vaagenhedstilstanden. Maae vi da ikke i den 
ene af disse Tilstande fnle os i en lige saa fuldelig Leven, som 
i den anden? Ja kunde det ikke vaere, saafremt Hukommelsen 
i enhver af Tilstandene omfattede dem begge, saa at vi i den 
ene mindedes den anden og kunde sammenligne dem med hin- 
anden, at Drommetilstandslivet kunde blive os langt vigtigere 
og mere magtpaaliggende end Vaagenhedslivet, naar vi nemlig 
i hiint folte os inde i en meget betydningsfuldere Straeben og 
Virken? Og det med storste Foie; thi maatte ikke Alt, hvad Vi 
i hoiere aandelig Henseende tillaegge Vaerd, lige saa godtkunne 
uddanne sig hos os i den ene som i den anden Sphaere? Det 
Logiske, som ligger til Grund for al Taenkning, blev det Samme ; 
Videnskabelighed kunde hist udvikle sig, ligesom her; Religio- 
sitet og Moralitet maatte i dem begge kunne finde Udvikling 
og Herredomme, ja hos mangen Enkelt mueligen i Dromme- 
verdenen mere end i Vaagenhedstilstanden. Overhovedet er jo 
Siaelen den samme i Sovne, som i vaagen Tilstand, oghvadder 
indenfra constituerer den, altsaa og dens indre Forhold til det 
Algyldige, Uendelige og Evige, vil da, naar vi taenke os Livet 
med den nu beskrevne Dobbelthed, lige godt kunne udvikle sig 
5 * 
