82 
Bilag F. 
En iialmindelig stor Elektromagnet 
forevistes og forklaredes af Conferentsraad H. C. Orsted. 
Han havde liertil udsegt det beqvemmeste Jern , han kunde 
erholdc, og til Provelsen brugt Magnetismen selv. Han lod 
nemlig do Jernstaenger, imellcm hvilko Valgel skulde sfeee, stille 
afvexlende paa cen af Enderne, og undersogte hvcrgang om 
den nederste Ende deraf strax havde antaget den nordsogende, 
den overs te den sydsogende Magnetisme. Kun det Jern , der 
havde denne store magnetiske Omskiftelighed , valgtes. Heraf 
dannedes nu en Magnetboile., Man forestiller sig den lettest, 
naar man taenker sig en Jerncylinder af 5 2 /3 Tommes Diameter 
og 6 Fods Laengde, boiet i Form af et sfort latinsk U, saaledes 
at Afstanden imellem de to Ender bliver omtrent 8 Tommer, 
og Boilens Hoide omtrent 2Va Fod. Dens Vaegt er 220 Pund. 
Efter at den var fserdig blev den vel udglodet , og fandtes da 
at have den samme magnetiske Omskiftelighed , som det Jern, 
hvoraf den var smedet. Ved siden byppig at vaere udsat for 
den elektriske Stroms magnetiske Indvirkning, har den tabtlidt 
af denne Omskiftelighed. Boilens to Grene ere beviklede med 
ferniseret Shirting. Da Beviklingen med meget tykke Metal- 
traade, som maa vaere sikkrede mod Vindingernes indbyrdes Be- 
roring, raedforer mere end eet Slags Vanskeligheder , dannedes 
de Ledere, som skulle viude sig om Boilens Grene, saaledes, 
at man lod stobe to Cylindere af Kobber, som for den lettere 
Stobnings Sky Id fik en Tilsaetning af 0,05 Zink, og som derpaa 
udskares til Vindinger. Disse Ledere kunne med Lethed af- 
