90 
om deras betydelse samt ganska val inser deras stora varde. 
Detta ar visserligen till cn del sannt, men i s S ringa m&hn, 
alt nSgon bildning derjemte ej ar inhiindigad; ty dct harror 
blott och bart dcraf, att man ej fnllkomligt lillslutit ogonen 
for alt se en del af de m&nga fenomener , hvilka dageligen 
framsliilla sig. SS t. ex. vet man visserligen, att bly, koppar, 
jern och nagra fS dylika amnen aro sinsemellan skiljacktiga, 
men om de aro blandningar af andra, s&som t. ex. bronz, mes- 
sing, uysilfver, derom aro de fiesta i den angenamaste okun- 
nighet. Afvenledes vet man, att dessa metaller ej hafva sin 
upprinnelse igenom vextlifvet, samt att de icke duga till fodo- 
amnen for djuren, men huru och pS hvad salt de forekomma 
i naturen, de allmanna begreppen for deras tillgodonjutande 
ulur malmerna m. m. m. m., derat hafva de fiesta ej ens var- 
dat sig att skanka den ringaste uppmarksamhet, och mangen 
till och med tror, att glas oach postlin sta till deras raamnen 
i samma kategori, som jern till jernmalmen, samt pa ettejallt- 
for skiljacktigt salt derutur framstallas. 
Med skal s'atta vi ett hogt varde p& de vexter, hvilka tjena 
oss till uppehalle eller p^ n§got satt bidraga till en foradlad 
njulning for oss, afven om denne sednare n§gon gang ej skulle 
best§, uti annat an att beundra de olika former och farggrann- 
later, hvilka inom vextlifvet forete sig. Med annu hogre skal 
beundra vi den allmagt, som skapat de olika djuren och gifvit 
dem en sa stor mangfalld i organisation for att astadkomma 
olika andamal — men all denna beundran ar af foga inre halt, 
sS binge den icke stodjer sig pa en narmare redogorelse af 
hvad som ogat uppfattar. Den ar i sitt s&lunda rSa skick all- 
deles icke skiljd ifran samma beundran hos vilden — ja, den 
skiljer sig till och med foga ifr&n djurets, som ser sin bild i 
spegeln. Kannedomen om de processer och forhSllanden, hvilka 
betinga vext- och djurlifvels underhSU, eller som foranleda dess 
