01 
aftynande , gifva forst &t denna bcundran ett stod, som gor, 
att den med hogre intellectuella formogenheter beg&fvade men- 
niskan kan f& ett sannare begrepp om det samband, sora uti 
naturen i detta hanseende gor sig gallande, ocb deuna beun- 
dran, denna karlek till det organiska naturlifvets narmare kan- 
nedom till tager i samma m&hn som orsaken till foreteelserna 
kan inses, eller som sammanhanget emellan fenomenerna blif- 
ver mer ocb mer askadligt. 
For att inse ocb fatta detta, behofver man ofta ej in- 
triinga cl j u p t i vetenskapen, utan ar det m§ngen g&ng tillrack- 
ligt att blott inhandiga de mera vigtiga resultater, hvartill ve- 
tenskapen kommit; men for att forsta de meddelanden, veton- 
skapsmannen bar att gora, ar det afvenledes nbdvandigt for 
den vettgirige att lara sig dess a b c, lara sig sa mycket af 
hans spr&k, att en uppfattning blifver mojlig. 
Man ar ej mathematikus, derfore att man vet hvad addi- 
tion ar, eller derfore att man kan fatta ordet quadrat, rattlinig, 
cirkelformig m. m. ; ej astronom, derfore att man vet att jor- 
den ror sig, att fixstjernorna iiro l&ngt aflagse, att solformor- 
kelsc ej ar en trolldom, utan betingas af de i naturen en g&ng 
faststallda lagar m. m. ; ej fysikus, derfore att man vet jern 
dragas af magneten, att solljuset kan sonderdelas, att luften 
har tyngd , att varmet utvidgar kropparne m. m. ; och i all- 
manna lifvet skulle man visserligen icke vela tillerkanna den 
nkgon bildning, som ej om dessa allmanna fdrh&llanden ager 
Stminstone cn sa ytlig grad af kannedom, att ban pa ett ratt 
satt om dem uttryckte sig, d& fraga derom uppstod. S& tyd- 
ligt man dock inser detta, samt medgifver, att de forsta grund- 
begreppen uti dessa anforda vetenskaper aro nodvandiga for 
hvar och en att aga, tycker man dock, att alia dessa grund- 
begrepp framstalla sig lattare for uppfattningen an de, som 
mcd den kemiska vetenskapen si & i samband. Detta harror 
