94 
dande kommande generationer till n&gon Mfnad, som den, 
efter att Iiafva m&ngfalldiga ganger blifvit foretagen till ny 
uppbyggnad, sluteligen efter sekler stadgadt den lardomen, att 
all construction af universum fotad pa det tomma inlet afven- 
ledes ar af intet varde, utan tvartom, att man, for att kunna 
raisonnera ofver naturen, m&ste aga ett visst forr&d af special- 
kannedom. I omvandt forhallande m& man dock ej tagadessa 
ord, eller tyda dem s&, sasom vore den mast formogen att 
behandla det hela, hvilken hade i minnet storste antalet af 
enskildta facta, ty det forhaller sig naturligtvis har, som vid 
uppfattningen af allt annat yetande — och att ingen dof kan 
n§gonsin hora, ingen blind kan n§gonsin se. 
Dock sager man : uti de bocker och populara framstallnin- 
gar af naturvetenskaperna hvilka forefiunas, se vi sallan , ja 
nastan aldrig, de strangar anslagna, hvilka gifva anledning till 
att tro, dessa vetenskapers idkare nagonsin syselsatta sig med 
annat, an blot t beskrifningen och refererandet af enskildta fall 
uti naturen, hvaremot alia andra lifgifvande toner, som ofel- 
bart skullc tillocka sig flera andras uppmarksamhet, tyckas vara 
nastan alldeles oanvanda vid behandlingen af de har forordade 
vetenskaperna? Jag vill till denna klagan ytterligare foga det 
tillkannagifvande, att man lika litet uti elementarbockerua, som 
uti de mera omfattande verken, varseblifver nagon omhug till 
detta afvikande iMn specialfragors behandling. Visserligen ar 
detta till en del ett fel , men efter att i langliga. tider hafva 
betradit den raisonnerande vagen och funnit, att dermed foga 
utrattades, har man med mycket skal derifr&n afvikit och 
mahanda lemnat den alltfor mycket obegagnad , men bvilket 
fel till stor del ma ursiigtas deraf, att man sett med hvilken 
enorm framg&ng kannedomen om naturen fortg^tt och blifvit 
af ett storre flerlal omfattadt, just med ihSllande af den mera 
inskrankta bana, som dess idkare visat sig for andra numera 
