95 
vara dfverens om att amna fortsatta. Dessutom mi man icke 
tro, att andcn ar borta, derfore att man ej i tid och otid Ikallar 
den, icke tro att tanken ar utelyckt, derfore att. munnen ej 
standigt ar full af dess vader. Det ligger i naturvetenskaper- 
nas satt en egen form, olika for hvarje af de skiljacktiga veten- 
skapsgrenarne , hvarunder denna hogre anda framtrader, och 
for att forstl denna form erfordras likaslval en ditit rig- 
tad bildning, som det erfordras en viss musikalisk bildning 
for att forstl de skonheter, hvilka inom tonernas verld fram- 
stl. Det skona utgores nemligen icke af blolta foreteelsen, 
utan deraf jttt den nppdagade foreteelsen antingen utvidgar vlr 
kunskap om vissa forut dermed i harmoni stlende fenomener, 
eller derfore att den sprider ett nytt 1 jus ofver en del saker, hvilka 
forut ej varit si val forklarade — ja stundom till och med 
synts med andra stl i strid. Haraf inses latteligen den olika 
nju tiling, som den vetenskapligt bildade och den uti natur- 
forskningen oinvigde har vid asynen af en magikers experi- 
menter; ty dl den sednare ofta betracktar storre delen af de 
framstallda forsoken mer eller mindre sasom en sorts trolldom, 
ehuruval han lexvis blifvit inpraglad, att nagon trolldom ej 
linnes, aser den forre blott konslfardigheten och det lyckade 
sattet att fordolja den nalurliga orsaken. — Beklagligtvis An- 
nas dock annu de, som vardera hogre den forra arten af njut- 
ning, och vela, under manteln af barnslig tro och fortrostan, 
hvilken skall forefinnas uti okunnigheten, dolja den blick, som 
val aldrig borde sky att se sig om efter Iuinskapens trad. Det 
ar bos den tankande ej kroppen, som standigt njuter af den 
gifna ratten, utan snarare sjalen som frojdar sig ofver, att en 
all t storre och storre harmoni visar sig vara r§dande uti tingen. 
I kemin atminstone forhMler det sig si, och de njutningsrika 
glanspuukter, bvilka si standigt presentera sig inom denna veten- 
skap, framstl val ofta for den oinvigde uti en sorts hieroglyfer, men 
