101 
Uranus — om ett mathematisU problem kau sol veras generelt 
eller ej — om kolsyran , som af menniskan vid andedragten 
produceras, beloper sig ett tusendedels lod mer eller min- 
dre i timmen — om jernmalmen holier en tiondedels procent 
mer eller mindre jern. Vi kunua hartill foga ytterligare, att 
det sannolikt icke finnes nigon enskildt omstandighets kanne- 
dom, som forer oss, sisom menniskor beti acktade, ett enda steg 
langre framit uti moralisk rigtning, en rigtuiug, hvilken, gerna mi 
det medgifvas, arden, som utgor den slutliga’strafven for all kul- 
tur. Af huru ringa varde dylika inkast aro, visar sig lattast, 
di man erinrar sig, att hvarje enstaka omstandighets kannedom 
uti hvarje annan vetenskapsgren ar af jemt lika liten nodvan- 
dighet for att i bildande — och all bildning lander ju till 
moralitetens beframjande? — hanseende hoja oss, som de aro 
det uti naturvetenskaperna. Ty kannedomen om Jagstadgandet 
for ett visst brott och om arfsanspriken uti ett gifvet fall for- 
anleda visserligen ensamna icke till att man gor sig en fore- 
stallning om, att en djup kannedom om samfunden kan upp- 
komma till folje af ett comparatift vetenskapligt studium af 
alia de egenheter, hvilka igenom stadganderna om rattsforhil- 
landen uppstatt. Likasi forhiller det sig afven med historien, 
hvilken visserligen s&som vetenskap ej framlagger sina resul- 
tater till follje af n&got visst losryckt enstaka factum, utan 
formedelst betracktande och behandling af handelserna uti deras 
helhet tillvallat sig med skal det hoga rum, hvilket den inom 
bildningens sfer intagit. 
Det losa uti tillvitelsen it naturvetenskaperna, att de 
icke innehalla eller ens strafva till nigot vetenskapligt helt, 
utan blott innefatta ordnade recepter och iagtagelser, inses af 
hvar och en, som aldrig si litet tagit kannedom om nigon 
utaf dem. Nar dylika forestallningar kunnat gora sig gallande, 
bevisa de afven pi huru foga fast och solid grund man ofta 
