104 
dernsest var dot selv for disse Hvalerkun i en ganske in dskraen- 
ket Henscende at det var Hvalfangerne om at giore at laere 
deres Udbredelse at kiende, ligesom det ogsaa kun var i denne 
indskramkede Henseende, de kunde laere den at kiende. See vi 
noget noiere hen til Hvaldyrenes Levemaade, vil det staae gan- 
ske klart for os, at man til Kundskaben om deres Udbre- 
delse, ligesom til Kundskaben om deres zoologiske og anatomi- 
ske Forhold i Almindeligbed, meget for eensidigen bar boldt 
sig til det Udbytte, der var at henfce fra Hvalfangerskibene og 
fra de tilfaddige Hvalstrandinger ved de europseiske Kyster, 
meget for lidt derimod agtet paa de Erfaringer, som Rystbe- 
boerne ved de arctiske Have havde at meddele. At dette navn- 
lig gielder med Hensyn til Hvaldyrenes geographiske Udbredelse, 
vil fremgaae af folgende Bemaerkuinger. 
Alle Hvaldyr ere Trcekdyr. l)e drage fra et Hav til et 
andet, og deres Vandringer bestemmes vel for en stor Deel af, 
hvorvidt deres Fode til forskiellig Tid lindes i storre eller 
mindre Rigeliglied paa hvert Sted, men i nok saa hoi Grad af 
Aarstidernes Skifte, og dette saa meget mere, som deres Fode 
isser bestaaer af saadanne Dvr, navnlig Fisk, der selv giore 
meget regelmaessige Vandringer. 
Ved altsaa at bestemme Hvaldyrenes geographiske Udbre- 
delse, kan man — om man ei vil udkaste et aldeles ufuld- 
stsendigt Billede — ikke noksom tage Hensyn til Aarstiderne. 
De Have, hvori ikke alene liver Art, men endog hvert Individ, 
regel msessigen opholder sig Sommer og Vinter, ere ofte meget 
fiernt fra hinanden liggende. Det Hav, hvori een Art kun tilbringer 
Sommeren, er for en anden Art kun et Vinteropholdssted. Hvaldyr- 
faunaen i et og samme Hav er altsaa ganske almindeligen en heel 
forskiellig om Sommeren og om Vinteren. Den, der kun kiender 
Havet fra et Ophold om Sommeren , vil faae en ganske anden 
