105 
Hvaldvrfauna at opgive, end den, der kun kiender den fra om 
Vinteren. Dette gielder for alle Have og for alleKysler. Jeg 
behover kun at henvise paa vore egne Kyster for at give et 
Exempel. Marsvinene, der ere saa almindelige og talrige i 
Isefiorden og i det lille Belt, Andes hist kun om Foraaret, her 
kun om Efteraaret, ligesom de udentvivl i Ostersoen kun Ha- 
des om Sommeren. Hvor de have deres Ophold om Vinteren, 
er ikke saa let at sige; en Anh doing dertil vil jeg senere 
komme til at give. 
Er et Havs Hvaldvrfauna ganske forskiellig om Vinteren 
og om Sommeren, saa indsees let, at fra Hvalfangerskibene 
kun kan faaes en meget ufuldstaendig Kundskab om Hvaldyr- 
faunaen i de arctiske Have; thi Hvalfangerskibene have al- 
drig opholdt sig der uden i Maanederne April til Au- 
gust. De traf i hele denne Tid, men ister i Juni Maaned, 
ved Kanten af Tsen eller imellem den lose Iis, Gronlandshvaler 
og Narhvaler; i sidste Halvdeel af August vare disse Dyr for- 
svundne og navnlig vandrede Noid paa , hvorimod Finfiskene 
nu indstillede sig. Heraf lode sig vel en Deel Slutninger giore, 
men ingenlunde sikkre eller fuldstsendige. 
For at faae et fuldstsendigere Billede af Hvaldyrenes Van- 
dringcr og vexlende Ophold, er det Kystindbyggernes Erfaringer 
vi fornemmelig have at agte paa, de Indbyggere, hvis Ophold 
paa de hvalrige Kyster ikke er indskrcenket til en vis Aarstid, 
men vedvarende hele Aaret igiennem. For de gronlandske 
Kyster, der til denne Undersogelse netop tor ansees for de 
allervigtigste , har jeg i denne Henseende, som i saa mange 
andre, havt en aldeles udmserket Kilde at holde mig til, idet 
Capt. Holboll, der nu har tilbragt 25 Sommere og omtrent halvt 
saa mange Vintre paa Gronlands Vestkyst, deels af egen Til- 
skyndelse, deels paa min indsteendige Anmodning, har samlet 
saavel sine egne som Andies Erfaringer desangaacndc paa Ste- 
