113 
Kongers Dag», siger Pontoppidan, »begynder Almuen at see 
ud fra alle hoie Bierge efter Hvalfiskene, som forkynde dem 
Sildens Ankomst. Forst seer man Springbvalen (det vil sige 
Delpbiner, der ikke ere regelmaessige Gisester i Davisstrsedet), 
der i storst Msengde kommer 8 a 14 Dage, undertiden ikkun 
3 A 4 Dage, som den store Hvals Forlober». Yed denne store 
Hval forstaaes naturligviis ikke Gronlandshvalen , der hverken 
jager Fisk ei heller gaaer saa langt Syd paa, men en af hine 
store Finhvaler, om ikke begge, der om Sommeren giseste Da- 
visstrsedet og forlade det i November. Deres Ankomst forst 
i Jannar ved Norges Kyst passer saa godt hertil , at Formod- 
ningen maa blive saa meget storre, at det tildeels endog ere 
de selv samme Individer. 
«Midt om Vinteren», siger Pontoppidan fremdeles, «stode 
de nhyre store Skarer af Sild og Torsk paa Norges Vestkyst, 
jaget eller drevet derhen ved sine Efterstrsebere , hvilke isser 
ere: Springbvalen (Delphiner), Haaen, Sselhunden, Marsvinet 
og isser den store Hvalfisk, kaldet deraf Sildehval. Naar Hval- 
fiskene for deres Sforheds Sky Id ikke tor vove sig Isenger ind 
imellem Udoer og Skiser, da blive de dog en Maaneds Tid eller 
halvanden der staaende ligesom paa deres Post, og bespsende 
den omtalte Linie, der udgior- 60 norske Mile, langs med Lan- 
det.» Man vil finde at dette de store Finhvalers Ophold ved 
Norges Kyster i Januar og Februar Maaned falder netop sam- 
men med deres Fravserelse fra de arctiske Have , og der er 
vel al Grund til at antage disse Yintergisester ved Norges Ky- 
ster for en stor Deel at vsere de selvsamme Individer som 
dem, vi have ovenfor omtalt at vsere Sommergisester i Baffins- 
bugten. 
En anden Rsekke Erfaringer , der maa komme i Betragt- 
ning ved at efterspore de nordiske Finhvalers Vandringer, ere 
de almindelig bekiendte, at Indstrandingef af disse Dyr ved de 
8 
