129 
En anden Grand til at tillsegge Alpefloren en ung Alder 
er Jordens aftagende Yarme. Er Jordon nemlig efterhaan- 
den afkiolet, saa maae jo de Planter, der trives ved den 
laveste Varme, vsere fremkomne tilsidst, da der tidligere 
ikke fandtes de klimatiske Forhold, som for disse Planter ere 
de gunstigste. Herimod stiller sig jo rigtignok Agassiz’s Theorie, 
i Folge hvilken der for den ncemerende Jord-Periode liar vee- 
ret en Tid, da ikke blot Scliweitz men Frankrig og Tydskland 
laae begravede under et bestandigt Jisdaekke Jigesom nu de 
yderste Polarlande ; men foruden det meget Andet, som vel med 
Foie kan indvendes mod denne Theorie, vil jeg blot bemserke, 
at de mange Spor af Trseer i Nordeuropa fra de yngre og 
yngste tertiaire Dannelser tale stserkt imod den, ligesom de 
mange Spor af Trcevegetation i de seldste Torvemoselag og de 
submarine Skove vise at der i, eller umiddelbart efter Dilluvial- 
perioden , var Trsevaext i Nordeuropa, hvilket jo ikke kunde 
finde Sted, naar Mellemeuropa laae bedsekket af evig Snee. 
Endelig tale de fossile Elefanter og Rhinocerosser i Sibirien der- 
imod, thi om det end maa ansees som en Vildfarelse, naar man 
tidligere antog at disse Dyrs Tilstedevserelse forudsatte et varmt 
Klima, saa er det dog vist, at de ikke kunde leve i Egne, 
som bestandig vare begravne under Isen, og naar Mellemeuropa 
havde et saadant lis-Klima, maatte det naturligviis snarere An- 
des i Nordeuropa og Nordsibirien. 
Saaledes synes ogsaa de klimatiske Forhold at tale for 
Alpevegetationens unge Alder. Imidlertid maae det indrommes 
at Beviset herved ikke er fuldstsendigen fort. 
Vigtigere Beviser vilde maaskee kunne hentes fra Alpevege- 
tationens egen Characteer, og det i flere Henseender. Det er 
en noksom beviist og ved de fossile Planter godtgiort Ssetning, 
at de lavere Planter ere fremkomne forend de hoiere, ataltsaa 
Jordens Historie med Hensyn til Planterne, ligesom med Uensyn 
9 
