135 
- Bilag L. 
Ofver naturens perfectibilitet, med sarskildt af- 
seende pa vegetationens utveckling. 
Af 
Professor E. Fries. 
M. H. Hela mensldighetens historia Mn urminnes tider 
genomg&r en st'andig klagan, att de forra goda tiderne for- 
svunnit, att samtiden urartar, och att forrunna tidsaldrar varit 
lycldigare och battre. Jag dclar ej denna Ssigt; v&r tid, med 
alia sina lyten och brister, ar and& den basta tid man egt, eller 
till hvilken skulle vi val onska forflytta oss tillbakars? Knapt 
femtio ar minnes jag tillbakars, och hvilka om'atliga framsteg har 
ej humaniteten och civilisationen under de samma gjort? Folken 
hafva erkant hyarandra som broder, menniskovardet och arbe- 
tets ara har stigit, Val loper under den lugna ytan historien 
nu fortiden hastigare an fordom ; men , om jag ej mycket be- 
drager mig, lefva vi under en stor vandpunkt i menskliga kul- 
turens historia. Jag tvekar icke utsaga, att denna nya tid ut- 
gStt Mn Nalurvetenskaperne, som uttradt i allmanna lifvet, 
och i menskliga kulturens stora samhalle snart skola intagasitt 
rum, jemte Theologi och Filosofi, hvilka hittills ensamme be- 
herrskat verlden, som den tredjestatsmagten. Deras forsta Slig- 
gande m&ste vara, att skingra alia for all kulturs vexande 
herravalde menliga fordommar. En sSdan ar den trostlosa, 
nedsl§iende lara, som i flera Sveriges landsorter gjort sig gal- 
lande, nemlig att naturen for&ldras, att jordens fruktbarhet 
