143 
skogstradens natur, att framtSga i massa, att st& eller falla med 
hvarandra, mSste de i allmanbet antingen g& under eller blifva 
de herrskande. Det ar synnerligen Tallen och Boken, som i 
detta afseeude aro fortryckande, icke ens tilande smabuskar i 
sin skugga, d& Eken under sig gerna skyddar en smaskog, och 
Aspen vaxer blandad med andra tradslag. Allt detta samman- 
faller p& det nogaste med verkliga forh&llandet under hvardera 
tradeJs herrskareperiod i Dannemark. Vanligen forberedes bvarje 
ny skogsvegetations in trade, som man Srligen har tillfalle se i 
Sverige, genom storre skogseldar, efter hvilka nastan alltid 
annan skogsvegetation upptrader an den foreg&ende, tvifvels- 
utan emedan jordens narande partiklar derigenom ing& i nya 
foreningar, som gora den tjenligare for n&got nvtt, an det 
forutvarande. Huru mycket vlldsammare m§ste d& icke elden 
frossat i de gamla urskogarnes murknade stammar, och att s&- 
dane redan fore landets besittningstagande af ett &kerbrukande 
folk Hera ganger ofverg&tt landet, vittna den mangd kol man 
tinner i mossarnes backen. Dessa forhailanden torde vara till- 
rackliga for att forklara vegetationens vtxlande fysiognomi, 
och tillika bestyrka antagendet af den i naturen inneboende 
perfectibilitet. 
Det vigtigaste beviset for naturens perfectibilitet erbjuda 
likval arternes metamorfos-lara och vexlande generations-serier. 
Vi se deraf, icke blott huru hvarje individuum framskrider till 
en stigande utveckling, utan ock huru samma art dels under 
olika media eller efter andra yttre momenters inverkan, dels 
efter en for arten faststald lag, frambringar individuer som 
sins emellan ega foga likhet, sk att de blifvit hanforde till 
olika slagten och klasser; och onekligen skulle utgora dylika, 
i fall de icke egde anlag att stiga till hogre fullkomlighet, 
Det forra forhailandet eger rum med nastan alia bade i vatten 
och luft forekommande plantar, som i dessa bada skilda me- 
