163 
som ikke forteeres afDvrene, driver op paa Kysterne, hvor den gien- 
nemlober en Raekke af Decompositionsprocesser, der ende med 
Daonelsen af Svovljern. Naar man henla?gger Tang og navn- 
ligen Blaeretang i fersk eller Brak-Vand, ind trader der meget 
snart en Viingisering, hvorved der udvikles Kulsyre, og dannes 
Viinaand, tilligemed et audet Stof, som jeg ikke har bestemt 
noiere. En videre fremskridende Gicering forvandler de svovl- 
sure Sal te til Svovlmetaller, hvilke da naesten udelukkende 
dannes af Svovlcalcium, Svovlkalium og Svovlnalrium. Skeer 
denne Virkning i Vandet, bundfoeldes alt det deri oploste Jern 
som Svovlforbindelse ; skeer det paa en Kyst, saa vil det i Jord- 
bunden tilstedevserende Jernilte forvandles til Svovljern, ogvar 
der tillige Leer tilstede, vil det, ved dobbelt Decomposition 
dannede Kali traedej Forbiudelse med Leret, og derved giores 
uoploseligt. Alle disse Decompositioner har jeg beviist ved 
directe Undersogelser og allerede tidligere bekiendtgiort. Det 
folger heraf, at Soplanterne berove Havet dets Svovlsyre og 
dets Kali, og naar de raadne i Beroring med Kysternes Jord, 
giore disse Substantser uoploselige, medens de, naar de tiene som 
Fode for Dyrene, tilbagegive dem igien til det store Hav* Der er 
altsaa den voesentlige Forskiel mellem Dyrenes og Planternes 
Virkning, at de Forste i deres normale Tilstand stadigen ud- 
skille den ene Bcstanddeel afSovandet; medens Planterne, naar 
de opfylde deres naturlige Bestemmelse, at tiene til Fode for Dyr, 
ikke berove Havet noget af dets Bestanddele, men ikkun forsaavidt 
frembringeen ForandringiSovandets Sammenscetning, somde lide 
frivillige chemiske Decompositioner. Vi ere derfor ikke ligefrem 
berettigede til at antage, at den forholdsviis ringe Kalkmaengde, 
der Andes i Havet, er Resultatet af en overveiende Udvikling 
af det dyriske Liv. Ikke destomindre maae vi formode af den, 
i Sammenligning med Svovlsyren ringe Kalkmamgde i Havet, 
at det dyriske Liv allerede i lang Tid har fortaret mere Kalk, 
11 * 
