172 
saa bliver man fristet til at troe, at den ved Kilderne i Havet 
udbredte Kalk langtfra ikke bar vseret tilstrcekkelig til igiennem 
Jordperioder at vedligeholde et kraftigt organisk Liv. I Keu- 
performationen vedbliver Dolomitdannelserne , og da enhver 
Ddskillelse af kulsuur Magnesia i Havvandet svarer til en For- 
ogelse af dets Kalkmaengde, har Kalken vel ikke manglet al- 
deles, men Hovedcharakteren af disse Dannelser er ikke 
destomindre Befrielse af Sovandet for en stor Overflodig- 
hed af Magnesia. Den saakaldte Triasformation er fra 
det Standpunkt, som vi her fastholde, endnu moerkvaerdig 
derved , at store Masser af Salt, deels som det synes ved 
Sublimation ere afsatte i Jordlagene, deels derimod ved Lagun- 
dannelse og dertil horende Fordampning af Sovandet ere samlede. 
Til det sublimerede Steensalt pleier man at henregne de maeg- 
tige Lag, der Andes i Alpekiceden ; til Lagundannelserne horer 
iblandt andre meget afgiort de Steensaltmasser, som forekomme i 
Cheshire og overhovedet i del; vestlige England. Man har i Al- 
raindelighed som et Exempel paa Sublimation af storre Masser 
Kogsalt an fort den islandske Vulkan Heklas seldre Udbrud, 
men denne Sammenligning er bleven noget tvivlsom ved Heklas 
Forhold ved Udbruddet i Yinteren 1845—46. Ogsaa ved denne 
Leilighed sublimeredes meget Salt, men dette Salt var Salmiak 
og ikke Kogsalt. Ved Siden af denne Udskillelse af Ha vets 
Kogsalt finder der i Triaspartiet en meget stor Dannelse af Gips 
Sted, og denne Gipsdannelse har havt den vaesentligste Indfly- 
delse paa Udviklingen af Havets Organismer. Den store Msengde 
kulsuur Kalk, som er nedlagt i mange afidre Dannelser, og 
der i det Ilele taget maa betragtes som uoploselig i Vand, er 
unddraget Havet og dets Vexelvirkning med Organismerne. Fra 
det Oieblik derimod, da den blev forvandlet til svovlsuur Kalk, 
er den atter giort oploselig og i den nu folgende Formation 
see vi oieblikkeligen Virkuingerne af den forogede Maengdc Svovl- 
