173 
syre og Kalk. De skifrige Liasdannelser, selv der, hvor de in- 
deholde Saltvandsdyr og altsaa ere Saltvandsformationer, ere 
overlcessede med Svovlkiis, der, da den under de stedfindende 
Omstsendigheder ikke kail vaere et plutonisk Produkt, maa vaere 
dannet af Havets Svovlsvre ved Soplanternes Mellemkomst, 
saaledes at disse Saltvands Liasskifere i denne Tid repraesentere 
Allunskiferne fra den skandinaviske Overgangsformation. Den 
overordentlig store Maengde Kalk, som i Lias, Jura og Kridtfor- 
mationen findes udskilt , viser tydeligen , hvilke uhyre Masser 
af Kalk der er fort ud i Havet. Ved Slulningen af denne Pe- 
riode, der viser Havets dyriske Liv i sin storste Masseudvikling, 
finde vi i Skrivekridtet den maerkvaerdige Afvexling imellem 
Kalk og Flint, som hentyder paa en af vexlende Udvikling og Til- 
bagetraengen af de forskiellige Former af Dyrlivet, idet Kalken 
udtrykker en overordentlig Udvikling af de kalkafsondrende 
Dyr, medens Flinten svarer til en lignende Udvikling af de 
Dyr, som udskille Kisel. Dermed mener jeg ikke, at der ikke 
har levet Infusorier paa den Tid, da Kridllagene bleve afsatte, 
men da disse smaa kiselholdende Dyr udgior Hovedfoden af 
mange Bivalver, saa vil deres Kiseljord , efterat den er gaaet 
igiennem Bivalvernes Fordoielses-Redskabcr, deels lioldes oplost 
i Vandet, deels afsaettes tilligemed Kalken fra disses Skaller* 
Naar derimod An tallet af de kalkafsondrende Dyr aftager for- 
medelst manglende Kalk i Havet, saa vil en forholdsvis me- 
get stor Maengde Infusorier undgaae deres Fienders Forfolgelse, 
doe en naturlig Dod, og deres Kisel vil synke tilbunds og 
danne et saeregent Lag. 
Det er mserkvaerdigt , at vi i de aeldre Formationer ikke 
finde en til Skrivekridtet svarende Udvikling af ©rganismernes 
Kiseljord. 1 Jura og Lias forekomme lignende Udviklinger 
ikkun sielden , og endskiondt vi ogsaa i aeldre Kalkdannelser 
finde Kiselnyrer, er dog baade deres Masse og Udvikling kun 
