176 
Efterat Professor Forchhammer havde endt sit Foredrag, 
sluttede han de skandinaviske Naturforskeres og Laegers Forsam- 
ling mod folgende Ord : 
Naar yi efter 6 Dage fulde af Arbeide og aandig Nydelse 
kaste et Blik tilbage og sporge: hvilke Resultater have disse 
Dage givct os, og hvilke Resultater tor man overhovedet vente 
af disse og lignende Forsamlinger, saa falder Svaret nodvendig- 
viis forskielligt efter de forskiellige Anskuelser. Ingen kan 
endnu overskue Resultaterne af saa mange Forskninger, ikke 
engang i sin egen Section, langt mindre i hele Sclskabet. 
Men naar jeg kaster Blikket omkring i denne store Forsamling, 
hvor, i vor videnskabelige Fyrstes Naervaerelse, ikke faa Maend, 
der staae paa Videnskabens hoieste Trin venskabeligen enes med 
de unge Maend, som engang i Fremtiden skulle staae der, saa 
veed jeg, at det ikke er for dristigt, naar jeg boit og tydeligen 
udtaler, at denne Forsamling bringer store Frugter, og den skal 
baere Vidnesbyrd om, at vore videnskabelige Arbeider ikke 
staae tilbage for dem , som lignende Forsamlinger bos vore 
sydlige og vestligc Naboer allerede have leveret. ^Engstlige, 
tvivlende Mennesker have hyppigen yttret Mistillid til vore Mo- 
del’s Resultater. De mene, at den Tid erspildt, som ikkeumid- 
delbart anvendes paa Forskninger, og at Reisens Besvaerligheder 
og Omkostninger ere ligesaa mange Fradrag fra de Kraefter, 
der ellers kunde anvendes paa Videnskabens Udvikling, men 
de glemme, at Videnskaben ikke blot bestaaer af en Raekke af 
eukeltc Undersogclser , og at i disse Dage Hundreder af Ideer 
ere vaagnede, der eengang i Tiden ville vaere Grundtankerne 
i ligesaa mange Vserkcr. De have ikke fattef, hvad en tidligere 
Taler saa smukt liar anfort om de aandige Incitamenter, og tage 
