180 
hos menniskan. Hur otaligt manga ganger bar icke ryggmer- 
gen sedan denna tid blifvit undersold med stor noggrannhet 
och skicklighet i alia utvecklings stadier — man har dock hit- 
tills forgafves sokt dessa bildningar. Marschal Hall antager 
alt sadane afdelningar i ryggmergen Annas, men da anatomien 
icke kan visa dem, sa kallar han dem physiologiska. Gall har 
tydligen velat se dem, och derfore tyckes han ock hafva sett 
dem ; men pa det s'att, att han s&som sddana ganglier ansett 
de tvarhopdragningar af den fibrosa pia mater, som uppkomma 
genom luftens eller vattens inverkan pa ryggmergen, men icke 
Annas da detta organ undersokes aldeles friskt. Det praparat 
af ryggmergen af en kalf, som han forevisat lnstitutets com- 
missarier var ofelbart pa delta salt tillkommet. 
Icke battre grundad ar framstallningen om dubbelheten af 
Gyri, om dessas utbredning i en sackformig membran, och de 
upplysningar som hemtats fran prseparater af hydrocephaliska 
hjernor; allt saker, hvilka Iivarken samtida eller sednare ana- 
tomer kunnat erkanna riktiga. Det markligaste af allt ar, att 
ingenting i Galls och Spurzheims anatomiska skrifter forekom- 
mer om de sarskildta organerna. De hjelpa sig fr^n detta ka- 
pitel pa elt eget salt ; de forklara nemligen att detsamma horer 
till physiologien, ej till anatomien (1. c. p. 177). 
Flourens yttrar i sin lilla fortraflliga uEvcamen de la Phre- 
nologies Paris 1845, pag. 68: «Za verite est que Gall n’a 
jamais eu d J op inions arretee sur ce quit nomme les organs 
du cerveau, II na pas vue ces organcs ; il les imagine pour ses 
facultes. II fait comme ont fait tant d J autres. II commence 
par s J immaginer une hypothese, et puis il imagine une anatomie 
pour son hypothese . » 
Pa denna svaga anatomiska grundval forsokte Gall att 
bygga hvad han kallade hjernans physiologic. Hans fornamsta 
grund for densamma var att betvifla och sen att forneka sjalens 
