1ST 
denna missformning fornamligast funnits p& cranier, hvilka, 
att sluta af grafvarnes beskaffenhet , tillhort hogt uppsatte in- 
divider, om hvilka man har skal sluta, att de afven i intellec- 
tuelt hanseende varit de fornamste. Denna sed har bland flera 
stammar numera forsvunnit, men quarst&r annu bland Indi- 
anerne i Oregon. En Svensk sjofarande, Kofferdikapten Wern~ 
gren, som sistlidet Ar hemkom Iran en resa kring jorden, hem- 
fdrde tvenne cranier af dessa, af Anglo-Americanerne s& kallade 
„Flatheads". Det ena crauiet. ar i hog grad utpl&ttadt, det 
andra n&got mindre; bada aro af Chinouk stammen. De togos 
p& en begrafningsplats pA en liten holme i Columbiafloden. 
Liken voro dock ej nedlagde i jorden, utan pakladde sina drag' 
ter, upplagde i sma kanoer, hvilka uppburos af temligen hoga 
tradstottor. Herr Werngren trodde , att de individer, hvilkas 
cranier han medtog, p& sin hojd varit dode ett Ars tid. — 
Morton beskrifver Flathead-lndianerne efter Lewis, Clark's och 
Townsend's berattelser. Sattet att utplatta hufvudet ar olika hos 
de olika stammarna. Wallamet-lndianerne placera barnet kort 
efter fodelsen pA ett litet brade , i hvars kanter aro fastade 
oglor af hampa eller lader. Sedan det nyfodda barnet blifvit 
lagdt pA bradet, genomtradas oglorna med snoren eller remmar, 
som gA kors och tvers dfver detsamma och Atdragas, sa att 
den lilla varelsen blir bunden fast vid bradet. Vid bradets 
anda, som har en urh&Ikning , i hvilken nacken placeras , ar 
med laderbangslor fastadt ett annat litet brade , som trycker 
p£ barnets hjessa medelst tilldragning af snoren , som ga fr£n 
ofre kanten af det lilla bradet till andra h§I p& det storre 
bradet. 
Chinoukerna lagga det lilla barnet i en liten ho, forfardi- 
gad af en urhSlkad stock af barrtrad, p§ en badd af grasmat- 
tor, och fastbinda detsamma pa ofvananforda satt. P§ hufvu- 
det lagges en liten kudde afven af flatadt gras, som fastbindes 
