Eftor 74 timma var stromstyrkan s& litet variabel, att 
eluktromotoriska kraflcn med full noggrauhet kunde uppmatas. 
A mm fori for en svag vatgasutveckling, och kraflcu var i 
stigande naturligtvis till del varde den skulle erh&lla i en 
Denna dun elektromoloriska kraflens aflagandc, j samma 
m&n som mer fri syra var uarvarande, syncs mig vara full- 
komligt ofdrklarlig och i rak strid mud dun Kemiska Iheoriens 
gruudSsigt ora orsaken till hydroeloktriska slrdmmar. Jag bar 
derfore ansutt nodigt verkstalla foljande motprof; 
Tvunne lika Daniullska par, med kopparen i konccnlrerad 
koppar vili iol-losning och zinkcn i en myckct utspadd losning 
af Zn S, men don ena nSgol mer utspadd an den andra, kom- 
bincrades i molsatt riktning, hvarvid galvanometurn angaf elt 
ytturst ringa bfverskalt i clcktromotorisk kl'aft hos det parut, 
hvars zinklosning var mer utspadd. Nu tillslogs litet svafvel- 
syra i dunna zinkcellen , hvarigenom utslaget bluf i molsatt 
riktning och den icku aslatiska magnctn&len devieradc 8 gra- 
der. Det af Pfaff uppgifna expert mentum crucis for den kemi- 
ska theorien, alt nemligen strdmslyrkan tilltager, uar den i 
zinkcellen bellnlliga syran fStt matta sig med upplost zinkoxid, 
skulle kunna forktaras af en mojligtvis storre ledningsform§ga 
for elektricitetcn lios dun svafvelsyrade zinkoxiden, an hos den 
utspiidda svafvelsyran. Vi so af forcg&endc fdrsok , att den 
elektromoloriska kraflcn vcrkeligen ar mindre, ju mer af fri 
syra ar narvarande. For att prdfva, om amalgamerad zink i 
delta fail forh&llcr sig lika med den icke amalgamerade , an- 
stalldes foljande forsdk. 
Nr. G, Kopparen i koncentrered Idsniug af Cu S, 
Nu var 
efter yttcrligare 74 timma 
K = 14,93 
K = 15,01 
neutral losning af Zn S. 
