328 
Vidare bar Bernoulli visat att, d& grundtonen tages till 
enbet, en oppen orgelpipa genom anblasuingens forandring en- 
dast Kan gifva de toner som aro betecknade med talen 2, 3, 4 
etc. i den naturliga talserien, ocb en tackt orgelpipa endastde 
som aro uttryckta med udda talen 3, 5, 7 etc., samt att ett 
venter plan forekommer i forra fallet uti hvarje halfdel, 3dje 
del, 4de del etc., allt eftersom den oppna pipan ger tonen 2 , 
3, 4 etc., ocb i sednare fallet uti hvarannan 3dje del, ote del, 
7de del etc., raknadt fr§u locket, allteftersom den tackta pipan 
ger tonen 3, 5, 7 etc., och i bcgge fallen ett nod plan midt 
emellan 2ne pa bvarandra foljandc venterplan. Nar derfore en 
oppen orgelpipa genom en forandring i anblasningen ger tonen 
2 , skall man kunna skara hence midt i tu och borttaga den 
ofre delen utan att tonhojden harigenom det ringaste forandras, 
och om den ger tonen 3, skall man kunna dela henne i 3ne 
lika stora delar och borttaga den ofverste delen eller de 2 
ofversta delarna utan att tonhojden harigenom forandras, o. s.v. 
om pipan ger tonen 4, 5 etc. ; och om en orgelpipa ar tackt 
formedelst en fullstandigt passande stampel och genom foran- 
drad anblasning ger tonen 3, skall man af denna anblasning 
kunna nedsfcjula stamplen till slutet af de 2ne forsta 3dje de- 
larna, raknadt fran stamplen, utan att tonhojden harigenom 
det ringaste andras; ger pipan tonen 5, skall man kunna ned- 
skjuta stamplen till slutet af de 2ne forsta eller 2ne andra 
5te pelarna utan att tonen harigenom forandras , o. s. v. om 
den ger tonen 7 , 9 etc. 
Dessa lagar ofverenstamma dock icke fullstandigt med erfa- 
renheten, d& forsok goras med v§ra vanliga orgelpipor. Den 
vanliga orgelpipan bestir, som bekant ar, af en iholig pipa 
som med sin ene ande ar fastad vid en vaderl^da och der for- 
sedd med en sido oppning (munnen), hvars tvarkant (lappen) 
slutar sig i en fin agg och ligger midt emot fin springa uti 
