341 
ledes icke, cmedan den ej nojaktigt forklarar pS en och sam- 
ma gang sSval det analytiska rcsultatet som vigtstillokningen, 
och vi sasom hufvudsak fasta oss vid denna vigtstillokning — 
p§ silt satt en mattningscapaeitet for denna forening — sedan 
vi p3 det sorg falligaste gjort oss forvissade om all fri svras 
fullkomliga uttvattning och derfore forsakra att allt dylikt krut, 
som cj evnatt denna vigtstillokning, icke blifvit fullkomligt be- 
handladt med syra. Fragan ar neml. i vctenskapens narvarande 
lage ej att inom cacherade forhangen undandolja ett till for- 
klaring svarare frams!3ende fenomen, utan fastmer att erkanna 
det haltande och bristfalliga, som uti dess annu utredda skick 
kan finnas for handen. Att for narvarande framlagga det ra- 
tionella forloppet vid tilhorandc process, anse vi icke vara 
hvarken af oss ellcr af nagon annu till fullo gjordt och tro att 
mojligtvis fragan fullstandigare forst kan redas, sedan lignin 
ifran andra hall forut blifvit undersokt eller sedan andra, mera 
till deras sammansattning kanda och studerade amnen , sasom 
starkelse och flera sockerarter, blifvit under likartade omstan- 
digheter som bomulln studerade, hvilketvi afven, hvad desed- 
nare kropparne betraffar, redan borjat att gora. 
Af andra ligninartade exploderande kroppar hafva vi ana* 
lytiskt undersokt de foreuingar, hvilka f5s igenom salpetersvaf- 
velsyrans inverkan p§ lin och raghalm, sedan dessa raam- 
nen forut blifvit behandlade med alkali och saltsyra. De pro- 
centiska resultaterna aro: 
lin rAghalm 
kol 26.338 26.597 
vate 2.677 2.564 
och utvisar, ehuruval uagon bestammelse icke blifvit gjord p5 
qvafhalten, att elementerna uti det af dessa amnen beredda 
exploderande am net inga i samma forhSllande, som uti bom- 
ullskrutet. Likval anse yi oss bora omnamna, att vi i s§ mStto 
