366 
ban harvid on svSrighef, nar fx in noboll rotmarken, s§som nar 
han sokte Ijusols vag vid refraction, d& han fann nodigt att 
bortskaffa rotmarkena. Delia forer nomligen till foljande eqvation 
n- Ka- + x 2 + V9 + (c - x) 2 = " K'^'+oT + c)°- 
+ y b' 1 + (c — x-f- e)’, som efter hans rcgel skulle forst hyf- 
sas, sS dividcras med e, samt dorefter e sattas == o; men 
annu 1657 synes han ej bafva verkstallt riikningen, i det han 
jllrar, att problomet cj ar bland de Jaltaste, och i ett bref af 
don Is to Jan. 1662 anmarker han, att de fyra rotmarkenas bort- 
skaffande lorer till on ledsam vidlyftighet : men att han rSkat 
p5 on halften lattare vag, der bio! t tvenne rotmarken forekom- 
ma, p& hvilken han sjelf till sin forvciniug funuit den s& lange 
antastade Cartesii lag bekraftad. 
Renatus Franc. Slusius, Canonicus i Liittich och r&dsherre 
i Coin, hvilken Stephanus ab A ogelis kallar aingeniorum phoe- 
nix et maximum lnimanse intelligentiae portentura» sandc i Jan. 
1073 til R. Soo. i London en method att draga tangenter till 
alia geometriska kroklinier , hvars rcglor aro i korthet foljande: 
lmo) Alla af coordinaterua y och v oberoende termer bortka- 
sias ; de med y stallas p& venstra och de med v p5 hogra si- 
dan ; 2do) termer med b£de y och v stallas pa bSda sidor(med 
motsatla tekn) ; 3tio) P3 hogra sidan multipliceras hvarje term 
med exponenten till v och p& venstra med den till y, vidare 
forvandlas p3 venstra sidan ett y uti s, s£ ar s subtangenten. 
Uti si a let anmarker han: «quomodo consfituantur equationum 
limites evidens, maximam applicatam determinari a tan- 
genti parallela; de quo attigi in miscellaneis, ubi ostendi, qua 
ratione flexus contrarii curvarum inveniantur. Similiter repe- 
ritur fiovajog \oyo$ Pappi etc.» I ett sednare bref af den 
3dje Maj samma 3r yttrar ban: «Dc ***** methodo nihil aliud 
