371 
6:1 o. s. v. Denna upptackt kungjorde han 1640 i sista sat- 
sen i sin centuria ocli genom Niceron begarde han dess 
hevis af sin van Beaugrand, hvilket ock denne fore sin dod 
fullandade anda till nionde graden. Cavalleri fann ock att bans 
satseri andra boken kunde utstrackas till hvad potens som heldst 
och utvecklade allt detta 1647 i Excercitatio Geometrica quarta. 
Hans method erkandes sa smaningom af de fiesta Geometrer: 
Beaugrand, Rocha, Toricelli (som kallar den «mirabilis ratio 
et pro inventione compendium, in Mathematics spinetis via 
vere regia), af Magiottus, Schooten, Albius, Bullialdus, troligcn 
afven af Roberval, Fermat, Pascal, m. fl. ; men sardeles af 
Wallis, som tillika afhandlade amnet Arithmctiskt i Arithmetica 
infinitorum. Det behofdes nemligen att iimnet forst undergick 
sarskildt en rent Geometrisk och sarskildt en rent Arithmetisk 
behandling, innan man kunde hoja sig till en oilman analytisk. 
Af det foreg&cnde ses, dels huru mycket som var forarbetadt 
for Newton och Leibnitz, dels kan man derefter lattare skonja 
hvad fortjenst hvardera har af att hafva satt laran i ett klarare 
ljus och under en gemensam synpunkt sammanfattat forut till 
utseendet s5 vidt skiljda fr§gor ; och gifvit den en allmant 
kand vidstrackt tillampning. Man ser ock, att de till differen- 
tial- och integralrakuingen horande fragor alltid gatt jemna 
steg med hvarandra. 
5. Med anledning af Fermafs bestamning af ljusets vag 
erinrade Prof. Hill, att lagarna for dess reflexion och refraction, 
afvcnsom polarisation, pS det sattet enklast i en elementar kurs 
kunde afhandlas. 
6. Tillika visade han ett optisk salt att construera vissa 
kubiska och biquadratiska equationer, sb snart de forras eller 
sednares rcducta ar reducibel. Om nemligen den gifna equa- 
tionen ar: z 4 + qz Q — 2rz -f s o, sa soker man a ur 
denna lattlosta equation : 3a + + qa 2 = s, samt b och c ur 
24* 
