380 
lingtandade och helbraddade f. e. H. umbellatum; men en 
constant character ar om tauderne vid basen eller pi bladens 
midt aro storre. 
Ortstindets bekladnad ar af tvenne olika slag, neml. en 
linghirig (pilosa) och en af floocosa stjernhir (stellato-floccosa). 
Den forras nar- eller franvaro betyder foga i de flesta fall, 
men h&rens beskaflenhet, der de finuas, afgifver ett si utmarkt 
kannetecken, att grupper deraf bildas, f. e. Andryaloideae med 
fjaderlika h3r, //. amplexicaule m. fl. glandulost-klibbiga hir 
o. s. v. Hos grona arter aro hiren mjukare, hos glaucesce- 
rande vanligen styfvare, borstlika. Den glaucescerande fiirgen 
tillkommer alia arter af vissa grupper, men kan under vissa 
forhillanden ofvcrgi till hog- eller ljusgrbn, si att de i alia 
fall skiljas frail de morkgrona. Fndast bland Pulmonareae 
oblitteras denna karakter genom medelformer, men de typiskt 
glauca skiljas genom andra karakterer f. e. gult enfargadt stift, 
som hos de ofriga har smi morka Mr och blir under torkning 
sotfargat. 
Blomningssattet anfores allmant som ett yasend tligt kaune- 
marke, men det har hos alia samma grundtyp, nemlig arobe- 
gransadt och centrifugal, hvarfore genom nya sidoknoppars ut- 
veckling det genomgir, ofta hos samma art, alia centrifugala 
arter af inflorescens. Markvardigare ar den belydliga foran- 
dringen i blomhufvudens storlek hos samma art; den liter 
Jikval bringa sig till en allman regel : ju hogre stjelk, ju flera 
blomhufvnden hos hvarje art utbildas, desto finare blifva blom- 
hufvuden. Blomfastets typ ar hos alia arter lika, men dess 
fimbriller aro hos olika arter mer eller miudre utbildade, van- 
ligen fjallige, hos en del hirlike. 
Vigtigaste karakterer erbjuder blomholken. For att fatta 
dessa miste man iterkalla i minnet holkens typ, nemligen att 
den bildas af i spiral stallde, ofver hvarandra liggande fjall. 
