384 
ett tvlirt afbrott. I form fallet uppkommer en infloresccntia 
contigua , i dot sednare on discreta. (Se Nov. FI. Suec.) 
Harigenom Atskiljas flora narbeslagtade arter, men gran- 
serne synas forsvinna d& stjelken blir gronig (verkliga gronar 
utgS alltid fr&n utbildade blads vock); likval kan man afven 
dS pa do enskilde grenarne iakttaga namda forhallande. Till 
stjolkons biologiska karakterer horer afven dess lactescens ; en 
del f. e. H. virosum lemna sarade en ymnig mjolksaft, under 
det dot narbeslagtade H. Sabaudum lemnar ingen. — Har maste 
jag tillika fasta uppmarksamhoton p5 efl fysisk egenskap hos 
on del h&r, att efter langre torkning antaga en rostrod farg, 
fast sadana alldrig forekomma i naturen, och flora arter f. e. 
II. Avilae , sd beskrifvas ur herbarior. Frolich har deraf i myc- 
ket gamla herbarier funnit flora varietotor, som man annor- 
stades soker forgafves f. e. //. Filosella barbarossa, II. Auricula 
Vahlianum, II. alpinum barbarossa o. s. v. Emedlertid ger 
donna fysiska egenskap vigtiga karaktorer for att skilja f. e. 
don akta II echioides fran sfrigosa formen af II. cymosum (= 
13. echioides setigerum Koch), hvilka oriktigt i Skandinavien 
blifvit t.igne for II echioides; den akta II. echioidis hoik blir 
under torkning rostrod, men ej II. cymosi. 
Blomhufvudet erbjuder flora biologiska karaklerer a( syn- 
nerlig vigt. De outvocklade blomhufvudcn aro vanligen upp- 
riitta, men hos nagra fa nickande. Efter afblomstringen antaga 
de, hos olika arter, olika form. Fjallens Aestivatio ar mycket 
markvardig, hos en del aro de yngre rakt utstaende fporrecta, 
quafi aestivatio valvata) ; hos andra inbojde ofvor de outslagne 
blommorne (incumbentia, quafi aestivatio imbricata). Blom- 
mornes dppnande (vigiliae) ar icke nog observerad, men hos 
olika arter mycket olika; hos Pilosellae slutas de vanligen vid 
middagstiden, hos Accipitrinae aro de oppna till aftouen. Blom- 
ningstiden ar i allmanhet noga bestamd, varieraude frAn Maji 
