398 
genera, hvilka ej af Nees upptagas ibland Phalarideae, tillhora 
9 Phleoidese ocb 3 Olvrese hos Nees, utan att dennes ofrige 
Phleoidese och Olyrese tillhora Kunths Phalaridca! o. s. v. 
Ser man n arm a re p§ charactererne for -de uppstallda grup- 
perne, s& ligger den tro nara till hands, att forfattarne mera 
foljt et individuellt tycke vid grupperingen an n5gon bestamd 
princip om characterernes olika varden. Under det man hos 
n§gra antagit blommornas ental (Stipacecc) eller flertal (Avena- 
cece) som character, har man hos andra (Arundinacece) icke kunnat 
gora det, en'ar cttnaturligt Linneanskt slagte (ArundoJ iuom sig for- 
enade eu- och flerblommiga arter. Och i sjelfva verket torde 
observationerne allt mer och mer tyda pa ett obestamdt antal 
af blommor inom glumae, hvilket hos de en- eller fa-blommiga 
under gynnande omstandigheter kan okas (t. ex. Stipa armaria 
enl. Brotero 2— Gblommig, Panicum miliaceum flerblommig 
etc.); hos de flerblommiga mer eller mindre reduceras. 
P§ de sista aren har Prof. Fries sarskildt bearbetat Grasen 
och for deras grupperande tagit i anspiik nya grunder. I Flora 
Scanica har han loreslagit att grundahufvudafdelningarne p£ den 
olika beskaffenheten af rachis inflorescentice primaria, men han 
anmarkar redan der, att han anser den blott provisorisk och i 
sin Summa Vegetabilium Scandinavice ofverger han densamma, 
for att, efter blommans antingen forblifvande sluten eller va- 
rande oppen under blomningen, grunda 2ne Serier, Clisanthce 
och Euryanthce , under hvilka sedan grupperas de olika familjer 
han antager inom Grasen. Jag far erkanna att jag mojligtvis 
icke ratt uppfattat den olikhet som ligger till grund for de2ne 
hufvudserierne, enar jag deruti blott kan se ett mer eller 
mindre i blomfjallens utsparrande. Hvarje Grasblomma arval 
atminstone upptill oppen under blomningen ; om denna opp- 
ning ar storre eller mindre/ synes b5de att sluta frSn forh^I- 
landet hos andra vaxter at vara en character af liten vigt och 
