552 
ror temligen latt till blasfri kula. Oligoklasens egentl. vigt 
varierar mellan 2, 61 och 2, 69 och g&r endast undantagsvis 
ofver2,70. Labradorns egentl. vigt ligger median 2,67 och 2,73 
och mineraletsonderdelas afkokande saltsyra nastan fullkomligt, 
da deremot oligoklasen ej deraf sardeles angripes. 
Ar deremot bestandsdelarnes blandning sa linkornig eller 
intim, att de ej engang med lonpen kunna urskiljas, mycket 
mindre hvar for sig till sarskildfa reactionsprof uttagas, s§ mota 
storre svarigheter till sanningens uppsp&rande. Som bekant 
ar, finnes nastan ingen af hithorande bergarter, som ej i mer 
eller mindre grad forer insprangda korn eller guistor af ett 
metallglansande amne, som i larobockerna vanligen uppgifves 
for magneteisenstein , nagong&ng for titanjern. I hopp att 
narvaron af det ena eller andra af dessa amnen mojligen kunde 
afgifva en konstant karakter for den ena eller andra af dessa 
bergarter, hade Forfattaren vid denna undersokning sarskildt 
riktat sin uppmarksamhet at detta hail och derfor anstallt 
blSsrorsprof pa ett ganska stort antal s^val svenska som nt- 
landska hithorande bergarter, och hade sSsom resultat deraf 
funnit, att da augit ingatt som en hufvudbestandsdel, der har 
dl alltid titanjern funnits insprangdt, da deremot magneteiseU' 
stein varit narvarande, om hornblende utgjort den constitue- 
rande bestandsdelen. Likaledes fastade Forf. uppmarksamheten 
derpa, att olivin, efter livad ban visste, aldrig forekom i en 
bergart , der hornblende utgjorde en hufvudbestandsdel , men 
saknades deremot sallan i de till augitserien horande. 
Ett anuat satt, hvaiigenom man i rnanga fall l^ckas for- 
skaffa sig goda upplysningar, ansag Forf. sig kunna sardeles 
recommendera, bestSende deri, att hithorande bergarter, opul- 
veriserade och i mindre stveken, t. ex. en turn stora, en eller 
par dagar behandlas med n&gon syra, antingen vid vanlig 
temperatur eller med anvandande af varme. Harigenom an- 
