776 
hvilket cr i fuldkommcn Overeensstemmelse med Erfaringen paa 
de tvendc civile Hospitaler, medens dens Forekomst saavelsom 
Exanthemernes cr hyppigere end paa de civile Hospitaler, idet- 
mindste end paa Aim. Hospital. 3) At der hos \1 af de 49 
(over V3) fandtes Angina ellcr Bronchitis eller bcgge i Forening, 
af hvilke 3 tillige lede af Pneumonie , hvilket ligeledes saa 
temmelig stemmer med Erfaringen paa de civile Hospitaler. 
4) At, skiondt Hr. R. ikke tor afgive noget bestemt Vidnesbyrd 
til Fordeel for Kriser, ban dog ikke vil undlade at bemserke, 
at tydelig Bedring indtraadte 8 Gange efter rigeligt hvidligt 
Sediment i Urinen, 3 Gange efter almindelig Sved og 2 Gange 
efter copiose Tarmudtommelser. 5) At Sygdommen efter en 
paa de 4 Aar: lste Jnli 1842 — lste Juli 1846 giort Bereg- 
ning constant forekommer langt hyppigere i Aarets sidste Halv- 
deel end i den forste paa Garnisonshospitalets 3die Afdeling ; 
af samtlige lAT’Tilfaelde af typhoid Feber, som i de nsevnte 4 
Aar ere indkomne paa denne Afdeling, falde ikkun de 26 paa 
den forste, de 121 paa den anden Halvdeel af Aarene, Noget, 
som finder sin rimelige Forklaring i Troppestyrkernes Forogelse 
ved Vaabenovelserne og i disse selv. 6) At Middelvarigheden 
af de 49 Tilfselde indtil Reconvalescentsens Jndtreedelse ikkun 
var I 9 V 2 Dag, et gunstigt Forhold, som forklares rimeligst af 
de Syges kraftfulde Constitution og unge Alder. 7) AtBehand- 
lingen i Almindelighed var en expectativ og syraptomatisk. 
Den Delarroqueske Methode, som i Aarene 1842 — 43 var an- 
vendt med saa megen Nytte, som det syntes, blev ikke anvendt 
i sin hele Udstrcekning , men milde Laxantser, som 01. ricini, 
engelsk Salt, dog jevnligt benyttede ; af excita tia ere Viin og 
Campher de, til hvilke R. troer at burde fseste meest Lid. 
Valeriana og Mosclius synes ham ikke nogensinde at have giort 
Nytte. 8) Endeligen bemcerker R., at der af Antallet af 102 
Febertilfselde, dem han ikke troer sig berettiget til at henfore 
