86 ? 
her, saa vilde man engang komme lil at slaae som de, der i 
denne Henseende vare tilbage. 
I det forrige Seculum havde Pathologerne dnnnet cn stor 
Classe af Fcbre, der efter do nervose Symptomer, som der 
vare frcmherskende, kaldtcs Nervefebre, Forraadnelsesfebre o. s. 
v. Allerede dengang viste der sig bland t dem en Tendents til 
at sondre dem; Exempler derpaa afgive Febr. nervosa lenta, 
versatilis, torpida ; i Almindelighed betragtedes de dog som 
en og samme Sygdom. Da vaagnede den pathologiske Anato- 
mic, lserte at see de pathologiske Forandringer i de enkelle 
Organer og viste, at det ofte er saadanne, som ligge til Grund 
for Modificationerne i Sygdommene. Ved at anvende del te Sy- 
stem paa Typhus lserte man, at de Sygdomme, som vare hen- 
forte under denne Bensevnelse, vare vsesentlig forskiellige. Alan 
saae, at der i mange saadanne Tilfselde laae en Meningitis til 
Grund, uagtet den i levende Live ikke var bleven diagnostiserct. 
Laeren om den purulente Infection viste ligeledes, at det i 
mange Tilfselde var en speciel Blodaffection ; disse bleve derfor 
ligeledes udsondrede. Endvidere saae man, at Betsendelser af 
Nyren, at standset Urinsecretion, at forskiellige Betaendelser i 
forskiellige Organer, Pneumonia, Pleuritis, Carditis o s. v. un- 
der visse Omstsendigheder, af hvilke nogle lode sig bestemme, 
(f. E. Oldingealderen) andre ikke, kom under samme Kate- 
goric af Typhus. Alle disse Tilfselde bleve derfor udson- 
drede af Classen Typhus; delte gik for sig uden Opposition; 
ikke een Stemme hsevede sig for at forsvare den seldre An- 
skuelse. 
Nu var Forholdet derimod anderledes. Efterat de franske 
Palhologer i visse Febre som et constant Phamomen havde paa- 
viist AtFectioner af Tarmkanalens Sliimhinde, og derfor auseet 
disse som det vsesentlige Grundlag for Sygdominen, som de 
kaldte typhoid Feber; efterat disse Undersogelser noget. efter 
55 * 
