880 
i Organismen, hvilkcn bliver sandsynligere, om det bekraeftes, 
at der finder et bcsternt vexlende Forhold Stcd mellem Tilstede- 
vaerelsen af enkelte Stofie i Urin;’n (Urea, Kyestcin) og Fibri 
nen i Blodet. 
Fibringehalten bedommes i Almindelighed af den practiske 
Laege ef ter BeskafTenheden af den saakaldte Crusta phlogistica ; 
men det maa herved erindrcs, at Dannelsen af den samme va- 
rierer paa flere Maader efter Blodudtommelsens Hurtighed, — 
Koppernes Form, hvori filodet optages, — Temperaturen o. s. 
y. Skoipen kan endog for storste Delen mangle, naar Coagu- 
lationen skeer hnrtigt, og Blodkagen indslutter i sig Fibrinen, 
uagtet. den er i rigelig Maengde tilstede. Ved denne Bedom- 
melse maa desuden komme i Bctragtning, at Fibrinen i Crusta 
er iblandet Lymphekugler (hvide Blodlegemer) i storre eller 
mindre Grad, hvilket har Indflydelse paa dens Fasthed. Rou- 
chardat har i saa Henseende skielnet mellem 3 Stofife i Crustaen, 
nemlig Albuminose (det underste blodere Lag), Gelatiua og Epi- 
dermose, hvilken sidste synes at svare til Mulders Tritoxyd af 
Protein eller den af Eichholz benaevnfe Pyin *). I practisk Hen- 
seende have vi i ethvert Fald at betsenke, at Fibrinmaengden 
i Blodet for sig alene ingen bestemt Indication kan give for 
gientagne Blodudtemmelser, naar det tor ansees godtgiort, at 
denne voxcr for liver Udtommclse og allsaa under disse Om- 
stsendigheder frem fores af Lcegen selv. 
Tager man Hcnsyn til selve den udpidskede Fibrins Be- 
skaffenhed, syncs det, som denne kan variere i Structur og 
saaledes vel ogsaa i Sammensaetning, hvilket dens forskiellige 
Coagulability under lignendc ydre Forholde taler for. Bekiendt 
er det, at. Kulden befordrer Sammenlobningen, og det Samme 
tor anlages om de Stoffe, der giore den mindre oploselig 
') Rust’s Magaz. p. a. S. p. 50, 
