886 
modercn, navnlig paa Placentarstedef, maa ansoes som dens 
Udgangspunkt. Hvor saaledes den efter Losningen af Moder- 
kagen opstaaende Ildingsproces indskraenker sig til en adha'siv 
Beteendelse, bliver Feberen en lettere og godartet (den saa- 
kaldte Melkefeber) traumatisk Feber, hvOrimod en suppuraliv 
Belamdelse i Blod- eller Lymphekar vil medfore en Overgang 
af Pus i Blodet med paafolgende Barselfeber af en alvorligere 
eller ondartet Natur. 
Jeg skal ikke her noiere gaae ind paa den af Schleisner 
fremsatfe Benegtelse af Melkefeberens Bcrettigelse til sit Navn, 
da dette staaer i et fierncre Forhold til mit Emne, men kun 
tillade mig i Forbigaaende at bemcerke, at dens Opforelse som 
traumatisk Affeclion ikke forekommer mig tilstrsekkeligbegrun- 
det. Jeg indrommer gierne, at man bar talt i for staerke Ud- 
tryk om denne Melkerevolution og skrevet paa Melkefeberens 
Regning Forstyrrelser, der have havt sin Grund i andrc Afvi- 
gelser fra den normale Fremgang; men naar vi erindre, at 
Feberbevaegelser ikke sielden i Sygdom forudgaae en eller an- 
den rigelig Secretion — at den saakaldte Melkefebers Intensi- 
tet ofte staaer i et omvendt Forhold til Individels Reactions- 
eiendommelighed — og at tilmed, hvad jeg oflere har erfaret, 
denne Feber bliver ringe eller reent borte hos Qvinder, hvis 
Melkeafsondring vcd Diening i den sidste Maaned af Svanger- 
skabet er saaledes forberedet, at den med Lethed forlsaetler sig 
strax efter Forlosningen, maa jeg saavel efter Analogic 1 som In- 
duction indtil videre naere en Tvivl om Berettigelsen til atud- 
slette Benaevnelsen «Melkefeber» og i Stedet soelte den auden 
nemlig « traumatisk godarlet Barselfeber». 
Den anden vigtigere Mening — at de ondartede Former af 
Barselfeber altid have deres Grund i en Pyhoemie — knytter sig 
noiere til Behandlingen af min Gienstand og tillramger derfor 
en naTinere Uudersogelse, i hvilkcn Hensceude jeg for Discus- 
