980 
— for det Tredie vilde det indsees , at saadanue Mennesker, 
istedetfor at vsere tilregnelige og som Forbrydere at fcengsles 
og henrettes, snarere maatte betragtes som moralske Syge , og 
en moralsk Bebandling d. e. 0velse af Forstandsevnerne ogde 
moralske Folelser og Undertrykkelse af de dyriske Drifters 
Virksomhed institueres bos dem paa samme Tid, som de ved 
kraftige Midler hindredes fra at misbruge nogen af deres steerke 
Tilboieligbeder. Det vilde derfor naturligviis vsere vigtigt for 
Retslcegen i alle Crimiualtilfaelde ombyggeligen at undersoge 
vedkommende Forbryderes Hoved, og derefter afgive sit Skion 
med Hensyn til Tilregneligbed og Straf. Taleren havde yel 
ikke for nservserende Tid stort Ilaab om disses Udforelse, — 
allermindst i et Land, hvor Fordom og Ubekiendtskab med hele 
Gienstanden eudnu bildede saagodtsom Alles Blik — men han 
var for sin Deel overbeviist om, at det i Famgselsdisciplinen 
og den eriminclle Lovgivning ikke var som det burde vaere, og 
han havde kun opfyldt en af sine Pligter for en Videnskab, der 
ene og alene var istand til at lose Livets vigtigste Problemer, 
at have hentet og rakt Forsamlingen en hielpendc Fakkel. 
Professor Sommer havde naeret det Haab, at Taleren til 
Sammenligning havde viist endeel Cranier af bekiendte moralske 
Individer, da efter hans Skionnende flere af de foreviste Cra- 
nier ikke besadde de dem af Taleren tillagte f Eiendommelighc- 
der. Hvad den praktiske Anvendelse af Undersogelserne om 
Forbryderhovedet angik, meenle han, at det var en Modsigelse: 
at erklaere Phrenologien for en Erfaringsvidenskab, tilstaae, at 
den endnu er i et Provelsesstadium, og samtidig fordre, at 
Staten allerede skal anerkiende den og rette sig derefter. 
Hector Simesen kunde heller ikke, nagtet den 0velse han 
havde havt, paa de af Professor Otto foreviste Cranier erkiende 
