954 
Mon Kolkrabbetran ei fortiener naermere at undersoges, end 
hidtil er skeet?» (Dagb. for 1792 p. 76—77). 
Imedens begge disse Beretningcr bekraefte den umaadelige 
Storrelse, nogle Blaeksprutteformer naae, understotte de ikke 
hinanden i Angivelsen af den Form, som hine to paa den is- 
landske Kyst opdrevne Dyr have bavt. Saaledes havde den i 
Aaret 1639 opdrevne en Krop, der kun var saa lang og tyk 
som en Menneskekrop, og altsaa hoiest kun kan have havthen- 
ved 3 Alen i Laengde, medens den i 1790 opkastede maa have 
vaeret omtrent 3 Alen i Omfang, saasom et fuldvoxent Menne- 
ske neppe kunde spaende med Armene omkring den, og med 
denne Tykkelse forenede Rroppen en Laengde af 3 Vs Favne og 
var altsaa idetmindste 3 Gange saa lang som den forstes. En 
saa forbausende Laengde kunde maaske et Oieblik hos Nogen 
vaekke Mistanke, om ikke Amtmanden ligesom Annalisten havde 
vcndt op og ned paa Dyret og regnet Tentaklerne, som et Slags 
Haler, med til Kroppen, der da kun vilde faae en Laengde af 
omtrent 7 Qvarteer ; men Ordene ere saa bestemte, at der ikke 
kan lades nogen Tvivl Rum ; derhos er Kolkrabben, som alle- 
rede dengang ligesom nu med stor Begiaerlighed indsamledes 
til Agn paa Torskekrogene, Nordlamderne et altfor bekiendt 
Dyr, til at Hovedet skulde forvexles med Bagenden, og for Amtman- 
den vilde en saadan Forvexling vaere saameget mere utaenke- 
lig, som han jo ved den af ham citerede rigtige Fremstilling 
af Forholdene efter Eg Olafsens og Bjarne Povelsens Reise 
maatte vaere kommen ud af en saa forkeert Anskuelse, om han 
nogensinde havde naeret den ; hvortil endelig maa foies, at 
der vilde opstaae en Modsigelse i selve Beretningen, naar der ved 
en Forlolkning, som den ovenfor anforte, kun blev en Laengde 
af 6 — 7 Qvarteer tilbage for den egenlige Krop, medens denne 
dog saa udtrykkelig siges at maatte have vaeret langt sforre end 
den i Eg. Olafsens Re.se anforte Art fra Middelhavet, hvis Krop 
