9f>l 
Hr. Sch.sUbekiendskab med disse Former, er velogsaaGrund 
til at ban i Raisonnementet om rigtig Svstemalisering troer, at de 
Karakterer jeg specielthar anfort, ereganske andre, end dem hvor- 
paa mine Forgaengere fornemmelig have stottet deres Grunde for 
at de naevnte Former vare at henfore til andre Klasser, medens 
det dog af det ovenanforte fremgaaer, at del just er de selv- 
samme; og heraf maa nu Ilr. Schjodte selv bedomme, om hans 
Bemaerkninger om rigtig Systematisering bore hiemme her. 
Naar Hr. Inspecteur Schjoclle (S. 629) anlorer at min «sy- 
stematiske Beviisforelse fuldslaendigt er giengivet» i det Uddrag’ 
han liar givet af mit Referat, saa er dette allerede umuligt af 
den Grund, at min «Beviisf 0 relse», i den Focstand han tager Or- 
det, ikke er givet ogikkevartilsigtet at skulle gives paa dette Sted, 
og altsaa heller ikke kan «giengives». Derimod indcholder mit 
Referat Gangen i Fremstillingen eller Bevisforelsen , og denne 
kunde Hr. Schjodte passende have giengivet tuldstaendigt, isaer 
da han jo ikke har vaeret i Forlegenhed for Plads. Istedetfor 
at giore dette, har han loretrukket at plukke Saetningerne ilu, 
forrykke deres indbyrdes Stilling og i de sonderlemmede med 
Citationstegn anforte Stumper at udhaeve med saereget Tryk (som 
han siger «for Tydeligheds Sky!d>0 de Ord, som det falder bans 
Taktik beqvemmest at fremhaeve. En slig Fremgangsmande er 
stedse mislig i en lionet Polemik om Saetningers Udtydning, 
men bliver det endnumere, naar Hr. Schjodte ved Sidennfeet 
saaledes Fremhaevede tilioier, — jeg vil gierne troe af Mangel paa 
bedre Vidende — et qvid pro quo af sit eget Kundskabsforraad, 
saaledes som naar ban tiliader sig for mit bestemte Udtryk: 
«Nordens Overgangsformation» atsaettedet her intetsigende : «en 
Periode, aeldre end Kridtformationen» (S. 626) eller naar han (S. 
631) saetter Brachionopoderne eensbelydende med Hippuriterne. 
Til Slutning maa jeg bemaerke, at naar Hr. Schjodte (S. 627) 
mener, at de, der have angrebet min Bog om Hermaphrcditis- 
men, kun af Mangel paa Plads have indiadt sig paa Rea- 
liteten al mine «Paastande», istedetfor at vise mit «Raisonne- 
ments» formentlige «IIholdbarhed» og nu lover sine Laesere at 
profitere af den Overflod af rene Blade, hvoroverhan i Tidsskrif- 
tet kan raade, til ved denne Leilighed at indhente det Forsomte, saa 
turde det dog befindes, at Hr. Schjodte ikke har vaeret fuldtsaa 
heldig i at vise denne «Uholdbarhed», som i at godtgiore, at ikke 
Fnliver, der har Plads nok, skal give sig af med at agere 
Ivritikus.) 
61 
