9?4 
Det er en hellig Jordbund, I betraede : 
Havfruer kvaede 
I here vil i Sommeraftnens Stille 
Om ranke Kaemper og oni Moer milde; 
f’ra Signes Jomfrubur end lysner Baalet, 
Og aldrig Biarkemaalet 
Forstummed, siden Rolf sank bleg for Staalet. 
Fra den Tid Roar her i Morgenstunden 
Indvied Grunden, 
Blev Roars Kilde Ariadnetraaden 
I Rroniken ; den sammenknytter Daaden ; 
Og skal, en Phenixfugl, vort Folk forynges, 
Dets Vuggesang skal synges, 
Hvor Ordet frit paa Folkelaeben gynges. 
Velkomne da, I Forskere fra Norden, 
Til Issefiorden* 
Hvor dunkle Fremtidshaab sig saert forbinder 
I fyldigt Nu med stolte Fortidsminder ! 
Lad det fra Roskild runge over Jorden : 
Her er forynget vorden 
Fostbroderpagten for et nyledt Norden. 
Med vaiende Faner og den skandinaviske Sangforening i 
Spidsen drog man lil Domkirken , hvor efterfolgende Sang af 
P. R. og Here faedrelandske Sange bleve afsungne. 
Mel. Der er et Land, dets Sted er hoit mod Norden. 
Velkomne, Praester fra Naturens Kirke, 
Til den, som Menneskenes Haand har bygt ! 
Velkomne I, som travlt i Verden virke, 
Til Fredens Bolig, Hvilestedet trygt! 
Her sprudle ei de Livets friske Kilder, 
Hvoraf I oste Kundskabs boie Magt ; 
Den Troens Kraft, som hoined disse Piller, 
Er med sin aedle Kunst i Graven lagt. 
